У Х В А Л А

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 682/331/21

провадження № 61-10059ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Геберіт Керамік Продакшн» про стягнення коштів за роботу в надурочний час,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Геберіт Керамік Продакшн» (далі - ПрАТ «Геберіт Керамік Продакшн») про стягнення коштів за роботу в надурочний час у розмірі 159 352,00 грн.

Позов обгрунтований тим, що в період з 12 січня 1986 року до 04 листопада 2016 року він працював на посаді лікаря-терапевта Публічного акціонерного товариства «Славутський комбінат «Будфарфор», правонаступником якого є ПрАТ «Геберіт Керамік Продакшн». За період роботи проходив відповідні атестації та підвищення кваліфікації. У нього був ненормований робочий день відповідно до колективного договору та посадових обов`язків, а заробітна плата визначена штатним розписом.

15 травня 2012 року Хмельницькою медико-санітарною експертною комісією позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Вказував, що йому, як інваліду ІІ групи, з вересня 2012 року норма робочого часу становить 6 годин на день при 5 денному робочому тижні, однак з цього часу до моменту звільнення він продовжував працювати з 8 годинним робочим днем при 5 денному робочому тижні, тому вважає, що 2 години на день він працював надурочно. Проти виконання надурочних робіт він не заперечував, оскільки згідно з посадовими обов`язками лікаря-терапевта не передбачено залучення позивача до технологічних процесів та роботи з фізичними навантаженнями.

У період з 01 вересня 2012 року до 30 жовтня 2016 року (до дня скорочення посади) оплата роботи в надурочний час (2 години в день) не проводилась. У день звільнення - 04 листопада 2016 року розрахунок за відпрацьований надурочний робочий час з ним не проведено. Всього надурочно відпрацьовано 2 068 годин. За його розрахунком оплата праці за вказані надурочні години становить 159 352,00 грн. У січні 2021 року він звернувся до відповідача з пропозицією провести оплату вказаної суми, однак йому відмовлено.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 травня 2021 року, в позові відмовлено.

Відмовивши в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 травня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення коштів у розмірі 159 352,00 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн).

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року та постанова Хмельницького апеляційного суду від 18 травня 2021 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Геберіт Керамік Продакшн» про стягнення коштів за роботу в надурочний час відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко