Справа № 2-710/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., представника скаржника публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Амосова А.П., представника приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського А.М. - Коваленко Т.А., представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_1

У С Т А Н О В И В:

05 серпня 2020 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі за текстом - скаржник) звернулося до Подільського районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що 02.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем (надалі за текстом - приватний виконавець) у виконавчому провадженні № 61110130 з виконання Рішення Подільського районного суду від 27 серпня 2013 року по цивільній справі № 2-710/11, було винесено постанову про закінчення виконавчого, згідно з якою заборгованість за виконавчим документом стягнуто повністю. Зазначив, що в Рішенні суду № 2-710/11 вказано стягнути з боржників заборгованість в доларах США, в той же час, у виконавчому провадженні було стягнуто заборгованість в гривні за курсом НБУ на момент винесення Рішення суду. Таким чином, враховуючи курсову різницю, у виконавчому провадженні стягнута неповна сума заборгованості.

Скаржник вважає, що дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 02.07.2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61110130 є неправомірними, такими, що суперечать чинному законодавству та грубо порушують його права.

25.11.2020 року в судовому засіданні приватний виконавець надав матеріали виконавчого провадження № 61110130 та письмові пояснення щодо скарги, в яких він зазначає, що виконавчі дії у виконавчому провадженні № 61110130 проводились відповідно до вимог закону, заборгованість за виконавчим документом стягнуто повністю та перераховано на користь стягувача. Також зазначив, що незалежно від валюти боргу, валютою платежу, тобто, засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня, а тому, з боку приватного виконавця не вбачається порушень норм чинного законодавства щодо перерахування на рахунок стягувача суми погашення боргу у гривні.

19.07.2021 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення скаржника щодо скарги, в яких він підтримує вимоги скарги та просить її задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.

Представник приватного виконавця вимоги скарги не підтримала і просила відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

07.02.2014 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по цивільній справі № 2-710/11, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитом в розмірі 159 647,13 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 276 059, 51 грн., строкову заборгованість в розмірі 193 350 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 545 446, 55 грн., заборгованість по процентам в розмірі 231 951,76 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 853 990,42 грн., прострочену заборгованість по процентам в розмірі 2 390,04 дол. США, що за курсом НБУ становить 19 103, 59 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 863 563,32 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 1 308 434,92 грн. (а. с. 9-10).

29.01.2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61110130, з примусового виконання виконавчого листа № 2-710/11, виданого 07.02.2014 року Подільським районним судом м. Києва (а. с. 56).

01.07.2020 року на адресу приватного виконавця надійшло повідомлення з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві, про те, що у виконавчому провадженні № 53947440 з примусового виконання виконавчого листа № 2-710/11, виданого Подільським районним судом м. Києва, з боржника ОСОБА_3 державним виконавцем стягнуто та перераховано 1 516 201,64 грн. на користь скаржника. У зв`язку з цим, 01.07.2020 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 61110130 було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних. Вказаною постановою, зокрема, зменшено суму стягнення за виконавчим документом з 6 838 622,44 грн. до 5 350 396,67 грн. (а. с. 374).

01.07.2020 року приватним виконавцем перераховано на користь скаржника 5 350 396,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 976 від 01.07.2020 року (а. с. 378).

02.07.2020 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а. с. 384-385).

Відповідно до вимог ст. 446 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтями 447, 448, 449 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог ст. 192 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Як зазначено у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.07.2014 року по справі № 6-79цс14, аналіз ст. ст. 192, 524, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як вбачається з матеріалів справи, на користь скаржника стягнуто повну суму заборгованості, вказану як еквівалент у гривні, в резолютивній частині Рішення суду від 27 серпня 2013 та у виконавчому листі по цивільній справі № 2-710/11 (з урахуванням стягнення частини цієї суми у виконавчому провадженні № 53947440). Таким чином, Рішення суду було виконано, тому приватним виконавцем у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Отже, суд приходить до висновку, що при здійсненні примусового виконання у виконавчому провадженні № 61110130, приватний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», його діями та рішеннями права скаржника порушено не було, тому підстав для визнання дій неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 61110130 суд не вбачає.

Керуючись ст. 488, 493, 494 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 - залишити без задоволення;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК