Справа № 130/2053/15-ц
Провадження № 22-ц/801/732/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
УХВАЛА

26 лютого 2021 рокуСправа № 130/2053/15-цм. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Міхасішин І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та стягнення моральної шкоди,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та стягнення моральної шкоди.

Постановою Верховного суду від 03 лютого 20201 року ухвалу Вінницького апеляційного суду в складі судді Міхасішина І.В. від 23 грудня 2019 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року справу визначено судді-доповідачу Міхасішину І.В. у складі колегії: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

З метою уникнення сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, питання про його самовідвід, відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України, може бути вирішено до відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1,2 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності , а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватися особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та (іі) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає у якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим. Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

За таких обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді цієї справи та забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Вінницького апеляційного суду, самовідвід судді Міхасішину І.В. підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40, 41 ЦПК України,

ухвалив:

Заявити самовідвід від участі в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та стягнення моральної шкоди

Справу передати відповідно до норм статті 33 ЦПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин