Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1212/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської ОТГ Закарпатської області про визначення частки з майна, що перебуває у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської ОТГ Закарпатської області та просить ухвалити рішення про визначення частки з майна, що перебуває у спільній сумісній власності та визнати за ним право власності на спадкове майно : 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:003:0374, в цілому загальною площею 0,063 га, з цільовим призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на 1/2 частку житлового будинку загальною корисною площею 83,4 кв.м, в тому числі житловою площею 49,1 кв.м, з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що отримав відмову від приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на 1/2 частину житлового будинку та на земельну ділянку у зв`язку з неможливістю визначити частку померлого, оскільки вона перебуває у спільній сумісній власності спадкодавця та спадкоємця.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання також не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.11.2020 року.

Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно кого спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_3 є в рівних частках кожний: ОСОБА_2 дружина, яка одержує 1/6 частину спадкового будинку в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 , рідний син (позивач по справі) одержує 2/6 частини вищевказаного будинку.

29.12.1982 року мати позивача ОСОБА_2 подарувала йому 1/6 частину жилого будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Договір дарування від 29.12.1982 року, зареєстрований в реєстрі за №127.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Виноградів Закарпатської області померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.02.2020 року.

На випадок своєї смерті померла ОСОБА_2 заповіт не залишила, відповідно спадкування відбувається за законом.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із:

- земельної ділянки площею 0,063 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:003:0374, право спільної сумісної власності (із позивачем ОСОБА_1 ) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом №157740362 про реєстрацію права власності сформованого 27.02.2019 року;

- 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 83,4 кв.м, в тому числі житлова 49,1 кв.м.

Суд констатує, що позивач після смерті своєї матері відповідно до положень ст.1269 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняв, оскільки у встановлений законодавством термін звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.07.2020 року.

Крім позивача, спадкоємця за законом першої черги інших спадкоємців немає.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, 02.10.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А., де йому було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2020 року за № 320/02-31, на 1/2 частину житлового будинку у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів у спадкоємця та на земельну ділянку у зв`язку з неможливістю визначити частку померлого, адже вона перебуває у спільній сумісній власності спадкодавця та спадкоємця.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору .

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено. Згідно довідки, виданої КП «Виноградівське РБТІ» від 29.09.2020 р. №871 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 будівництвом завершений, його загальна площа становить 83,4 м.кв, в тому числі житлова 49,1 м.кв, та рахується за:

- 1/2 частина за ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори від 09.12.1980 року в реєстрі №3619;

- 2/6 частина за ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори від 09.11.2001 року в реєстрі за №4757;

- 1/6 частина за ОСОБА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори від 29.12.1982 року в реєстрі за №2929.

До складу спадкового майна також входить і вказана вище земельна ділянка, розташована за тією ж адресою, що і будинок.

Разом з цим вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, власниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2019 року.

Договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю укладено не було та відсутня можливість його укласти відповідно до положень ст. 372 ЦК України в зв`язку зі смертю одного з співвласників.

Таким чином, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не являється можливим, оскільки один із співвласників вказаної земельної частки помер, а розмір частки у праві власності спадкодавця може бути визначений лише у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п.«г» ч.1 ст.87 ЗК України).

За нормами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини зона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1225, 1226, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,063 га, кадастровий номер :07:003:0374, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і споруд (присадибна ділянка) код 02.01.

Визначити, що частки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,063 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер :07:003:0374, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, становлять по 1/2 частці кожному.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженцем м.Виноградів Закарпатської області, право власності на 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:003:0374, в цілому загальною площею 0,063 га, з цільовим призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженцем м.Виноградів Закарпатської області, право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною корисною площею 83,4 кв.м, в тому числі житловою площею 49,1 кв.м, з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко