Справа № 274/2694/19 Провадження № 2/0274/294/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", представниками якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
доОСОБА_4 , представником якої є ОСОБА_5 ,
проякої є ОСОБА_5 , стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором б/н від 14.01.2009 р. станом на 18.04.2019 р. у розмірі 74 902,48 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_4 не виконує зобов`язань за зазначеним договором.

ОСОБА_4 , з урахуванням її заяви від 24.02.2021 р., позов визнала частково, а саме у розмірі кредитного ліміту, встановленого на картку 16 000,00 грн., посилаючись на те, що кредит у більшому розмірі вона отримати не могла, частина з наданих Банком документів на підтвердження умов кредитного договору б/н від 14.09.2009 р. не містять її підпису та нею не визнається.

Судом з`ясовано, що 14.01.2009 р. ОСОБА_4 підписала заяву (далі Заява), за якою вона, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, просила відкрити картковий рахунок у гривнях строком з погашенням заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості (а. с. 34, 35, 90).

Як вбачається з Заяви, ОСОБА_4 погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомлена з цим договором до його укладення та згодна з його умовами.

З розрахунків заборгованості за договором № б/н від 14.01.2009 р. випливає, що Банк вважає, що станом на 18.04.2019 р. заборгованість ОСОБА_4 за вказаним договором становить 74 902,48 грн., та складається з тіла кредиту 27 864,23 грн., простроченого тіла кредиту 16 698,36 грн., пені 26 296,91 грн., штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) та 3 542,91 грн. (процентна складова) (а. с. 82 83, 84 89).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою та другою статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Заяві ОСОБА_4 відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, обґрунтовуючи позов в частині стягнення пені та штрафів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.01.2009 р., посилається на Умови та правила надання банківських послуг, та Тарифи, які викладені на сайті https://privatbank.ua, як на частини зазначеного договору, при цьому до позовної заяви додано витяг Умов та правила надання банківських послуг (а. с. 92 196), а Тарифи або витяг з них не додано.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розуміла ОСОБА_4 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_4 кредитних коштів взагалі містили умови щодо нарахування та сплати неустойки, та саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.

Крім того, документи, розміщені на сайті Банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано Банком при розгляді вказаної справи.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяги з Умов та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису ОСОБА_4 та нею не визнаються , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.01.2009 р. шляхом підписання Заяви.

До позовної зави додано довідку від 14.01.2009 р. про умови кредитування з використанням Кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (а. с. 91), проте Суд не приймає її до уваги, оскільки, по-перше, у позовній заяві Банк на неї як на підставу позову не посилається, а по-друге, ця довідка не містить будь-яких відомостей про те, що є складовою частиною кредитного договору від 14.01.2009 р., укладеного на підставі Заяви, при цьому Заява також не містить будь-яких відомостей про те, що наведена довідка є складовою частину договору.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір неустойки (штрафів та пені) та підстави її стягнення.

Тобто позов Банку в частині вимоги про стягнення на його користь з ОСОБА_4 пені та штрафів задоволенню не підлягає.

Наведене вище правове обґрунтування зроблено з врахуванням висновків Верховного Суду, які містяться у постановах від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19, http://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) та від 17.07.2019 р. у справі № 175/4576/14-ц (провадження № 61-18993св18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/83230259).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_4 , випливає, що максимальний кредитний ліміт, який було встановлено за Заявою, становив 16 000,00 грн. (а. с. 186, зворотній бік).

При цьому у позовній заяві Банк також посилається на те, що за Заявою ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Таким чином ОСОБА_4 не могла отримати кредит у розмірі, більшому ніж 16 000,00 грн.

За таких обставин твердження Банку про те, ОСОБА_4 має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 27 864,23 грн. та простроченого тіла кредиту у розмірі 16 698,36 грн. є безпідставним та суперечить підставі позову.

Отримання ж кредиту у розмірі максимального кредитного ліміту (16 000,00 грн.) ОСОБА_4 визнається, при цьому обставини отримання кредитних коштів ОСОБА_4 підтверджуються випискою з її рахунку станом на 29.04.2020 р. (а. с. 191 199).

Зважаючи на наведене, позов Банку в частині вимоги про стягнення на його користь з ОСОБА_4 заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість у розмірі 16 000,00 грн.

На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_4 на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 410,35 грн.

Керуючись статтями 141, 142, 206, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.01.2009 р. станом на 18.04.2019 р. у розмірі 16 000,00 грн.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у якості відшкодування судових витрат 410,35 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 26.02.2021 р.