Номер провадження: 22-ц/813/4068/21
Номер справи місцевого суду: 520/729/19
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року у складі судді Маломуж А.І.,

встановив:

У січні 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В позові послалася на те, що на її земельній ділянці знаходиться частина будівлі гаражу відповідача, що порушує її права як власника вказаної земельної ділянки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року позовну заяву задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом звільнення частини земельної ділянки площею 0,0005 га та перенесення відповідної частини будівлі гаражу на належну відповідачу частину земельної ділянки площею 0,0337 га по АДРЕСА_1 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд розглянув справу без його участі, не врахувавши клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я. Апелянт також зазначив, що позовна вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є похідною, тому суд повинен був встановити факт наявності дій/бездіяльності відповідача щодо вчинення перешкод користування і що саме ОСОБА_2 є особою, яка створила перешкоди. Судом не надано оцінки запереченням відповідача викладеним у відзиві на позов, заперечення на технічний звіт, який є єдиним доказом. Суд безпідставно послався на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства Держгеокадастру.

29.01.2020 ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

15.02.2021 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 в судове засідання 16.02.2021 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявила.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01.03.2021.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що набуте у встановлений спосіб право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , порушується власником сусіднього будинку ОСОБА_2 , який має у користуванні суміжну земельну ділянку.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано в 2005 році.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2010 між сторонами було поділено спільне подружнє майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, а також земельну ділянку площею 0,0674 га по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з приміщень у будинку літ. «А» 1-4,2-1,2-2,2-3,2-4,2-5, загальною площею 70 кв.м., в тому числі житловою -47,9 кв.м., з надвірних споруд- водопровідна шахта ІІІ, Ѕ частина огорож та мостіння. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної і ділянки по АДРЕСА_1 , що складає 0,0337 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Виділено з домоволодіння АДРЕСА_1 в самостійний об`єкт нерухомості Ѕ частину, належну ОСОБА_2 , що складається з приміщень у будинку літ. «А» 1-1,1-2,1-5,1-6,1-7,1-8,1-9, погрібу, загальною площею 79,2 кв.м.,- в тому числі житловою-38,2 кв.м., з надвірних споруд гараж літ. «Д», Ѕ частину огорож, мостіння, і що розташовані на земельній ділянці площею 0,0337 га. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок загальною площею 79,2 кв.м., в тому числі житловою, 38,2 кв.м., з надвірними спорудами у вигляді гаражу літ. «Д», огорож, мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0337 га ) по АДРЕСА_1 . Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 і на земельну ділянку площею 0,0674 га по АДРЕСА_1 . Зобов`язано виконати будівельні роботи у будинку АДРЕСА_1 після отримання відповідного дозволу від органів місцевого самоврядування: Сисенко Т.В. - розібрати дверні блоки між приміщеннями 1-4,1-9,1-6, закласти пройоми в стінах та перегородках, встановити перемички, обладнати вхідні двері; ОСОБА_2 - зробити пройоми в стінах та обладнати вхідні та внутрішні двері у приміщеннях 1-2-1-9, встановити перемички, закласти пройом.

У 2018 році ТОВ «ІНАГРО ГРУПП» в ході проведення кадастрової зйомки земельної ділянки ОСОБА_1 під час виконання топографо-геодезичних робіт встановлено, що на частині належної їй земельній ділянці площею 0,0005 га знаходиться частина гаражу літ. «Д», яка належить ОСОБА_2 .

Разом з тим поза увагою суду залишилися доводи ОСОБА_2 про те, що право власності на гараж набуте ним одночасно з позивачкою під час перебування у шлюбі в 1947 році, та в результаті поділу майна подружжя рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2010 у справі 2-300/2010 ОСОБА_2 було виділено у власність земельну ділянку площею 0,0337 га, а також гараж під літ. «Д».

З рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2010 у справі 2-300/2010 вбачається, що зазначене відбулося після проведення судової будівельнотехнічної експертизи, в якій визначено, що «ділянка вздовж зовнішньої стіни гаражу літ. «Д», частини житлової прибудови літ. «А-1-ж» виділяється в особисте користування ІІ співвласнику з правом безперешкодного доступу володільця І з виконанням ремонтних робіт.

Отже, право власності на будівлю зареєстроване у встановленому порядку, фактичний стан речей був незмінним з часу розподілу майна, тому сам факт з`ясування обставин того, що при складанні технічного звіту з кадастрової зйомки земельної ділянки під час виконання топографо-геодезичних робіт було встановлено, що на частині земельної ділянки позивачки площею 0,0005 га знаходиться частина гаражу ОСОБА_2 , не може бути підставою для його знесення, оскільки такий порядок був встановлений рішенням суду.

Якщо у рішенні суду невірно визначено розмір та конфігурацію земельної ділянки, то це може бути підставою для його перегляду, проте не є підставою для звільнення земельної ділянки в спосіб перенесення частини будівлі гаражу.

Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке зареєстроване у встановленому порядку.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд визнає доводи скарги обґрунтованими, а тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 01.03.2021.

Головуючий:

Судді: