Справа № 2-157/2010
Провадження № 6/513/34/21
Саратський районний суд Одеської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., заявниці ОСОБА_1 та її представника адвоката Парапір М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата Одеської області заяву боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", Саратський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,
В С Т А Н О В И В:
29 червня 2021 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 29 листопада 2010 року у справі № 6-57/2010 року.
Послалась на те, що зазначеною ухвалою було задоволено подання начальника відділу ДВС Саратського районного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України.
Заявниця вважає, що не встановлено фактів, які свідчили б про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за кредитними відносинами. Про наявність судового рішення про стягнення з неї заборгованості вона не знала, рішення суду не отримувала. 24 червня 2021 року вся сума боргу була погашена заявницею. На даний час заборгованість відсутня.
Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладеним на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути на межі України з метою не виконання цього рішення.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Парапір М.П. заяву підтримали та просили її задовольнити.
Представник стягувача АТ КБ "Приват Банк», якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився (а.с.18).
Представник Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.19).
Заслухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року (справа № 2-157/2010) був задоволений позов Закритого Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку кредитну заборгованість у сумі 5321,19 грн., судовий збір у сумі 66,21 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 грн.
Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області від 13.05.2010 року було відкрито виконавче провадження ВП № 19188788 щодо примусового виконання виконавчого листа 2-157, виданого 29.03.2010 року Саратським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку вищевказаного боргу (а.с.21)
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 29 листопада 2010 року по справі № 6-57/2010 за поданням державного виконавця Мамалига Наталію Володимирівну було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України (а.с.5).
Постановою Головного державного виконавця Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 25 червня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-157, виданого 29.03.2010 року Саратським районним судом Одеської області було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки боржник ОСОБА_1 погасила заборгованість у повному обсязі, а також виконавчий збір та витрати (а.с.20).
Відповідно до ч. 5, 6, 7 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.
Згідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.
Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за свідоме ухилення від їх виконання.
Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати таким критеріям: ґрунтуватися на національному законі; переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.
У цій справі ЄСПЛ підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:
У пункті 50 вказаного рішення ЄСПЛ підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-15, 81, 89, 258-261, 263, 268, 353, 354. 441 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.
Скасувати тимчасове обмеження громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 28.12.2000 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України, яке було встановлене ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 29 листопада 2010 року по справі № 6-57-2010 .
Виконання ухвали доручити Державній Прикордонній службі України.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Бучацька