ЄУН № 336/831/21
пр. № 2/336/1809/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі Моїсєєвій Г.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , діючої в інтересах концерну «Міські теплові мережі», відповідно до якої просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 60388,26грн. та судовий збір в сумі 2270,00грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є власником і проживає у житловій квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Із слів позивача він надавав у квартиру комунальні послуги із централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання, але відповідач не сплачував за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.01.2014 року по 01.01.2021 року утворилась заборгованість у сумі 60 388,26 грн., яку позивач просив стягнути.

Відповідач із заявленим позовом не погодився, та просив застосувати до заявлених позовних вимог трирічний строк позовної давності. Свої заперечення він мотивував тим, що у квартирі встановлений лічильник гарячої води, який і обраховував об`єм спожитих послуг. Натомість позивач, заявляючи позовні вимоги, розрахував заборгованість без врахування показів приладу обліку, на підставі нормативів споживання, що на переконання відповідача є безпідставним і помилковим, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, стосовно способу нарахувань за поставлену послугу із центрального гарячого водопостачання повідомила, що дійсно у квартирі позивача встановлено лічильник гарячої води, який обраховує об`єм спожитих послуг. Однак відповідач не виконав свого обов`язку із проведення чергової періодичної повірки лічильника гарячої води, а тому у лютому 2019 року цей лічильник було знято із абонентського обліку, та його покази не враховувались для здійснення розрахунків із Відповідачем.

ОСОБА_3 особисто в судове засідання не з`явився, його інтереси у справі представляв адвокат Чоп`як Володимир Михайлович, який заперечення проти позову підтримав у повному обсязі із підстав наданих у відзиві.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити виходячи із наступного.

У відповідності до приписів частини 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У цій справі спір виник з приводу оплати наданих житлово комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води.

Поняття житлово комунальних послуг та споживача цих послуг закріплені у п.5 та п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» де визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Таким чином, на позивача покладається обов`язок довести, що Відповідач є споживачем наданих комунальних послуг та отримував їх у період який заявлений до стягнення.

В силу положень п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживачем є особа яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово комунальну послугу для власних потреб.

Позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви довідки про склад сім`ї, чи іншого допустимого доказу на підставі якого можливо було би встановити, що відповідач проживав у квартирі і споживав комунальні послуги у період заявлений до стягнення.

Як слідує із матеріалів судової справи, а саме: особистого рахунку № НОМЕР_1 закріпленого за спірною кватирою він відкритий на ім`я ОСОБА_4 що до розгляду справи не залучався.

Враховуючи вчинення дій позивачем щодо відкриття рахунку на ОСОБА_4 суд приходить до висновку, що саме із цією особою у позивача існували фактичні відносини щодо постачання комунальних послуг, вартість яких заявлена до стягнення.

Посилання позивача на приписи ст. 322 Цивільного Кодексу України, де закріплений обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, суд відхиляє оскільки, як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Відповідач набув право власності на квартиру лише 21.09.2020 року, а позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлені, за період із 01.01.2014 року, тобто за шість років до набуття Відповідачем права власності на об`єкт нерухомості.

Таким чином у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 користувався квартирою й отримував комунальні послуги у період заявлений до стягнення, а згідно відомостей наданих позивачем належним споживачем у цей період була інша особа ОСОБА_4 на чиє ім`я було відкрито особовий рахунок по якому здійснювалось нарахування вартості послуг заявлених до стягнення.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки застосування строків позовної давності можливе виключно у випадку коли буде встановлено наявність порушеного права Позивача, яке підлягає захисту судом, а враховуючи висновки суду про недоведеність заявлених вимог, відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Керуючись ст. ст. 264,265,279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя