Номер провадження: 22-ц/813/4572/21
Номер справи місцевого суду: 523/8705/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу голови Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВТ-Ко» про стягнення заборгованості за спожиті послуги, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 19 січня 2005 року між Крижанівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області та ТОВ „СВТ-Ко було укладено договір оренди земельної ділянки, цільове призначення яких для розміщення жилого мікрорайону і обєктів соціально-культурного призначення „Зелений мис за адресою с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. 05 січня 2006 року між ТОВ „СВТ-Ко та ОСОБА_2 було укладено договір № 23 про участь у будівництві житлового будинку в житловому мікрорайоні „Зелений мис, відповідно до якого ТОВ „СВТ-Ко зобовязувалося провести будівництво та ввести в експлуатацію житловий будинок під будівельним номером, комунікаційних та інженерних мереж на земельній ділянці житлової групи „Зелений мис. Після створення на території ж/м „Зелений мис Обслуговуючого кооперативу „ЖБК „Південна будівельна компанія, ТОВ „СВТ-Ко передало йому повноваження з утримання інженерних мереж і прибудинкової території та забезпечення надання житлово-комунальних послуг. Оскільки, ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія забезпечує ОСОБА_2 послугами з водопостачання та водовідведення через власні мережі, забезпечує останню електроенергією, забезпечує охорону території жил масиву, прибирань місць загального користування, вивезення побутових відходів, проводить блаустрій території та інше, а ОСОБА_2 не оплачує спожиті послуги, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за спожиті послуги з утримання та охорони території ж/м „Зелений мис за період з 10.09.2015 року по 01.05.2019 рік у загальному розмірі 165 739, 44 грн., з яких 82 300, 07 грн. сума боргу; 74 442, 73 інфляційні втрати; 8 996, 64 грн. 3% річних.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, вважає його безпідставним та необгрунтованим, оскільки вона не перебуває в жодних правовідносинах з позивачем ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія, вона не є членом або асоційованим членом кооперативу, не визначала його виконавцем будь-яких послуг та не укладала з ним будь-яких договорів, в тому числі про надання послуг та управління майном.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2020 року позов ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, голова Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено районним судом, 19.01.2005 року між Крижанівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області та ТОВ «СВТ-Ко» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 12,964 га. Цільове призначення земельних ділянок - для розміщення жилого мікрорайону і обєктів соціально-культурного призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: с. Крижанівка, Комінтернівського району Одеської області (том 1, а.с.22-24).

05 січня 2006 року між ТОВ «СВТ-Ко» та ОСОБА_2 було укладено договір № 23 про участь у будівництві житлового будинку в житловому мікрорайоні «Зелений мис», відповідно до якого ТОВ «СВТ-Ко» зобов`язувався провести будівництво та ввести в експлуатацію житловий будинок під будівельним номером АДРЕСА_1 » (том 1, а.с. 26-28).

Відповідно до п.3.1.7. вказаного вище договору, виконавець зобов`язується за свій рахунок здійснити будівництво зовнішніх інженерних мереж поза земельною ділянкою відповідача та в подальшому на правах власника забезпечувати роботу мереж.

Відповідно до п.3.2.5. договору, після передачі виконавцем житлового будинку замовнику, останній зобовязаний самостійно укласти угоди на комунальне обслуговування з експлуатуючими організаціями.

Відповідно п.3.2.8 договору, після прийняття замовником житлового будинку і до укладення ним договору з експлуатуючою організацією на комунальне обслуговування переданого йому по акту житлового будинку, замовник, тобто ОСОБА_2 , зобов`язується сплачувати виконавцеві, тобто ТОВ «СВТ-Ко», платежі за каналізацію, тепло-, газо-, водо-, електропостачання згідно з встановленими тарифами і експлуатаційні послуги по тарифам Замовника.

05 жовтня 2011 року ТОВ „СВТ-Ко уклало з ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія договір №1-1 про тимчасову передачу повноважень з утримання інженерних мереж житлового комплексу „ ІНФОРМАЦІЯ_1 і прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 , у межах земельної ділянки загальною площею 12, 964 га та забезпечення надання житлово-комунальних послуг та проведення роботи з власниками (наймачами, орендарями) житлових і нежитлових приміщень з питань оплати житлово-комунальних послуг (том 1, а.с.29-30).

Відповідно до умов цього договору, кооператив зобовязався забезпечувати експлуатацію та утримання майна відповідно до стандартів, нормативів, норм та правил та укласти угоди з відповідними субєктами господарювання та мешканцями будинків про надання житлово-комунальних послуг (п.2.2.1. 2.2.2.).

20 лютого 2011 року між ТОВ „СВТ-Ко та ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія було укладено договір позички, відповідно якого позичкодавець, тобто ТОВ „СВТ-Ко передає, а користувач, тобто ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія приймає у тимчасове безоплатне користування індивідуально визначене майно, перелік якого визначено в акті приймання-передачі мереж електропостачання ж/г „Зелений мис, яке користувач зобовязується повернути позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого цим договором. Цільове призначення використання обєкта позички транспортування електроенергії по мережам електропостачання ж/г „Зелений мис (том 1, а.с.31-32).

25.10.2011 року між ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» та ЕО ВАТ „Одесаобленерго укладено акт № 1645 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, відповідно якого здійснено розмежування та встановлена межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок, з якого вбачається, що споживач електроенергії - ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» несе відповідальність за технічний стан і безпечну експлуатацію усього електрообладнання, яке знаходиться на його балансі (том 1, а.с.34).

16.03.2012 року між ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» та ВАТ „ЕК „Одесаобленерго укладено договір про постачання електричної енергії (том 1, а.с.86).

05 жовтня 2011 року ТОВ „СВТ-Ко уклало з ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія договір позички відповідно якого позичкодавець, тобто ТОВ „СВТ-Ко передає, а користувач, тобто ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія приймає у тимчасове безоплатне користування індивідуально визначене майно, перелік якого зазначений в акті приймання-передачі водопровідних та каналізаційних мереж ж/г „ ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке користувач зобовязується повернути позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого цим договором. Цільове призначення використання обєкта позички транспортування питної води по водопровідним мережам та транспортування каналізаційних стоків по каналізаційним мережам (том 1, а.с.35-36).

05 вересня 2014 року між ТОВ „СВТ-Ко та ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія було укладено аналогічний договір позички на транспортування питної води по водопровідним мережам та транспортування каналізаційних стоків по каналізаційним мережам, а 05 серпня 2017 року продовжено строк дії договору від 05.09.2014 року на строк 35 календарних місяців (том 1, а.с.39-41).

01 серпня 2007 року між позивачем та ТОВ „Інфокс Філія „Інфоксводоканал було укладено тимчасовий договір на послуги водопостачання та водовідведення до ж/г „Зелений мис в селі Крижанівка Комінтернівського району Одеської області (том 1, а.с.42-43).

01 липня 2012 року між позивачем та ТОВ „Інфокс Філія „Інфоксводоканал було укладено договір про відшкодування витрат по збору платежів з населення за водопостачання та водовідведення № 45/12-КС (том 1, а.с.44).

Позивач зазначає, що відповідно укладених ним договорів, він забезпечує відповідачку житлово-комунальними послугами, проте остання відмовляється оплачувати їх вартість, у звязку з чим у відповідачки, відповідно розрахунку позивача від 15.05.2019 року, за період з 10.09.2015 року по 01.05.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 82 300, 07 грн. за спожиті послуги з утримання та охорони території ж/м „Зелений мис.

Відповідно до статей 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним

і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає істотні (обов`язкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Так, відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов`язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту типового договору.

Правила № 630 регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з пунктом 8 Правил № 630 послуги надаються споживачеві згідно

з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Крім того, відповідно до частин першої, другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. І це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків (рішення у справі «Буланов та Купчик проти України»,

від 09 грудня 2010 року). У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом.

Крім того, Європейський суд з прав людини визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції набув правильного висновку, що відповідно до умов п.3.2.5., 3.2.8 укладеного ТОВ „СВТ-Ко з ОСОБА_2 договору від 05 січня 2006 року про участь останньої в будівництві житлового будинку, ОСОБА_2 самостійно, після передачі їй ТОВ „СВТ-Ко житлового будинку, зобовязана укласти угоди на комунальне обслуговування з експлуатуючими організаціями, а до укладення нею таких договорів, платежі за каналізацію, тепло -, водо -, газо -, електропостачання вона зобовязана сплачувати ТОВ „СВТ-Ко відповідно до тарифів, встановлених останнім.

Також суд першої інстанції правильно вказав, що укладені позивачем договори з ТОВ „СВТ-Ко, ТОВ „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал, ВАТ „Одесаобленерго, та іншими юридичними особами не створюють для ОСОБА_2 будь-яких обовязків, оскільки остання не є членом або асоційованим членом ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія, не визначала його виконавцем будь-яких послуг та не укладала з ним будь-яких договорів, в тому числі про надання послуг з утримання та управління майном, а отже не перебуває з кооперативом в будь-яких правовідносинах.

Договір № 45/12-КС від 01 липня 2012 року про відшкодування витрат по збору платежів з населення, укладений позивачем з ТОВ „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал визначає розмір відшкодування витрат ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія, але не передбачає право вимоги до відповідача.

18 червня 2013 року Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні зробила висновок, що звернення з боку ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія до мешканців котеджного містечка „ ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо укладення договорів на утримання та обслуговування електричних мереж, які знаходяться на балансі кооперативу є такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України в галузі електроенергетики. Участь споживачів Північного РЕМ мешканців котеджного містечка „ ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якими Північним РЕМ було укладено договори про користування електричної енергії, в оплаті частини витрат в технологічних електричних мережах ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія та утриманні (обслуговуванні) цих електричних мереж не передбачена вимогами діючого законодавства (том 1, а.с.131-132).

Відповідно до листа Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства від 06.06.2014 року вбачається, що Департаментом 28 травня 2014 року було проведено робочу нараду з вирішення питання щодо забезпечення ж/м „Зелений мис централізованим водопостачанням та водовідведенням (визначення виконавця послуг та вартості послуги водопостачання та водовідведення) під час якої було зясовано, що філією „Інфоксводоканал ТОВ „Інфокс та ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія укладено тимчасовий договір на послуги водопостачання та водовідведення від 01 серпня 2007 року № 2675/1. Згідно зі ст.9 ЗУ „Про ліцензування певних видів господарської діяльності та ст.18 ЗУ „Про питну воду та питне водопостачання господарська діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню. ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія не має права надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення ж/м „Зелений мис оскільки не має ліцензії. Відповідно до ст.19 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Тому мешканці ж/м „Зелений мис мають право на укладання договорів або з філією „Інфоксводоканал ТОВ „Інфокс або з комунальним підприємством, яке здійснює надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. На сьогодні договори у мешканців ж/м „Зелений мис не укладені. Згідно зі ст.32 Закону оплата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Тому ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія безпідставно збирає оплату за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з мешканців ж/м „Зелений мис, оскільки не має ліцензії та укладених договорів з мешканцями ж/м „Зелений мис (том 1, а.с.133).

Крім того, в матеріалах справи є ряд документів листів Крижанівської сільської ради про те, що Крижанівською сільською радою не приймалось рішення про визначення ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія виконавцем будь-яких послуг на вулицях с.Крижанівка, Крижанівка сільська рада не уповноважувала ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія перекривати або охороняти вулиці села Крижанівка, не надавала дозволу ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія на розміщення тимчасових споруд (шлагбаумів, сепаратних пристроїв, будот та інше) для здійснення будь-яких охоронних або контрольно-пропускних функцій на території вулиць Крижанівської сільської ради (том 1, а.с.136, лист від 08.09.2015 року); Крижанівська сільська рада не приймала рішення щодо визначення ТОВ „СВТ-Ко виконавцем будь-яких послуг на території Крижанівської сільської ради, нею не складався бюджет ж/к „Зелений мис на 2015-2016 роки та вона не уповноважувала ТОВ „СВТ-Ко на розроблення та затвердження зазначеного бюджету та визначення вартості послуг з утримання будь-якої прибудинкової території на території Крижанівської сільради (том 1, а.с.137, лист від 03.08.2016 року); Крижанівською сільрадою рішення щодо визначення виконавцем житлово-комунальних послуг ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія та щодо передачі вуличних мереж централізованого водопостачання в селі Крижанівка на баланс ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія не приймалися (том, а.с.138-139, листи від 24.03.2014 р.); Крижанівською сільською радою ТОВ „СВТ-Ко не визначалось виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення на території Крижанівської сільради (том 1, а.с.140, лист від 01.03.2016 р.)

Постановою Вищого адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Крижанівської сільської ради шостого скликання Комінтернівського району Одеської області № 296-VІ від 30 грудня 2011 року про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території Обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія „Зелений мис села Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. При цьому Вищий адміністративний суд зауважив, що Статут ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія не містить такого виду діяльності, як надання житлово-комунальних послуг, а тому не є субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачам та не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг, що в свою чергу свідчить про безпідставність визначення відповідачем у спірному рішенні Обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія виконавцем житлово-комунальних послуг. Крім того, судом встановлено, що спірним рішенням затверджений тариф в розмірі 3, 95 грн за 1 кв.м. загальної площі на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території ОК „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія „Зелений мис без диференціації та урахування окремо за кожним будинком запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до Порядку № 869 (том 1, а.с.134-135).

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року в межах розгляду цивільної справи 522/20501/14-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі Філії «Інфоксводоканал», треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «СВТ-Ко», обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» про захист прав споживачів, ухвалено рішення, яким визнано житлові будинки, що належать позивачам, приєднаними до мереж централізованого водопостачання та водовідведення. Визнано згоду ОК «ЖБК «ПБК» на укладання позивачами договорів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення безпосередньо з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» наданою. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «Інфоксводоканал», місцезнаходження: вул. Басейна, 5, м. Одеса, 65039, ідентифікаційний код 26472133, виконати в натурі обов`язок виконавця послуг: підготувати та укласти договори про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (зі змінами) з кожним з позивачів: зокрема з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ). При цьому апеляційний суд, з висновками якого погодився Верховний суд, зауважив, що ТОВ „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал є виробником/виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області, що підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 02 жовтня 2015 року. Крім того, апеляційним судом встановлено наявність згоди ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» на укладання позивачами договорів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення безпосередньо з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». Крім того, Верховний суд зазначив, що споживач, який отримує житлово-комунальні послуги, зобов`язаний укласти договір на їх надання, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному пунктом 3 частиною другою статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Доводи скарги ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія», в межах вказаної справи, про те, що точка розподілу між позивачами та відповідачем не визначена, оскільки позивачі не приєднані до мереж централізованого водопостачання та водовідведення, колегія Верховного суду відхилила з тих підстав, що визначення точки розподілу та інших умов договорів, які відповідач ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» має укласти з позивачам, належить до його компетенції, адже він має розробити ці договори і надати їх позивачам для укладання. Тому відсутність чи не визначення відповідачем певних умов цих договорів не надає права відповідачу ухилятися від виконання свого обов`язку щодо їх розроблення та укладення, та не позбавляє позивачів права вимагати від відповідача їх укладання. Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що в разі відмови виконавця на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом примусового виконання обовязку в натурі та визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії.

Аналізуючи встановлені у цій справі обставини, які викладені вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість звернення позивача до відповідача з вимогами про стягнення житлово-комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги, що факт відсутності договору про надання житлово комунальних послуг та відсутність членства не можуть бути підставою для звільнення споживача від їх оплати та що визначений зборами кооперативу розмір внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території не потребує затвердження чи погодження органами державної влади чи місцевого самоврядування не спростовують правильність висновків суду, оскільки тягар утримання майна покладається на власника, який зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Договори позички, укладені позивачем з ТОВ „СВТ-Ко є договорами користування чужим майном. ОК „ЖБК „ПБК, як користувач не наділений правом вимоги до відповідача за утримання майна, яке йому не належить. Передача вуличних мереж водопостачання та каналізації за договорами позички порушує норми ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК, а також п.1.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктам України, згідно яких усі магістральні і розподільчі внутрішньоквартальні мережі централізованого водопостачання передаються за згодою власника згідно відповідних рішень органів місцевого самоврядування на баланс виробника для подальшої експлуатації. Правила є обовязковими для всіх юридичних осіб, незалежно від форм власності і підпорядкування та ФОП, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні обєкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з яким виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. Посилання апелянта на ухвалу ВССУ від 05.05.2017 року у справі № 212/4917/15-ц та постанову ВС від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц, як на судові рішення з аналогічних справ, не відповідають дійсним обставинам, оскільки в наведених справах йдеться про заборгованість власників квартир за утримання багатоквартирних будинків та прибудинкових територій. Відповідач не є субєктом відносин з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, тому що є власником житлового будинку та земельної ділянки, які утримує самостійно.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б дійсно ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, внаслідок чого не можуть бути достатньою обставиною для скасування або зміни рішення суду.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу голови Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» Новгородської Анни Олегівни залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 02.07.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк