Справа № 126/2031/20
Провадження № 22-ц/801/333/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 рокуСправа № 126/2031/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу №126/2031/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Гуцола В.І.,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 25 січня 2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є і в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працездатний, отримує дохід, має мінливий заробіток за кордоном, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання їх сина. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі по 5000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь 800 гривень витрат на правову допомогу.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 5000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду тобто з 11.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 840, 80 грн судового збору на користь Державної судової адміністрації України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 5 000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити, а саме : стягувати з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 1000 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 400 грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не врахував його матеріального становища, оскільки на даний час він не працює, та не має заощаджень. Приймаючи рішення суд не врахував, що він не має ніяких доходів, майна, та не має можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом.

У строк, визначений судом від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на утриманні у позивачки ОСОБА_1 знаходиться неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є і в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Ці факти підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , довідкою про склад сім`ї Флоринської сільської ради Бершадського району № 1376 від 10.09.2020 року, з яких видно, що батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із позовної заяви вбачається, що позивачем, з якою проживає дитина, обрано спосіб стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги стосовно розміру аліментів, що підлягають до стягнення, слід зазначити наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК.

Установивши, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні матері, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обґрунтовано стягнув їх, починаючи від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, приймаючи рішення про визначення розміру аліментів у розмірі 5000 гривень, суд першої інстанції неповно навів мотиви такого рішення та не в достатній мірі врахував матеріальний стан та стан здоров`я відповідача.

Як вбачається з довідки Вінницького обласного центру зайнятості від 26 листопада 2020 року № 418 ОСОБА_2 на обліку в службі зайнятості, як безробітний не перебуває.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відсутня інформація про доходи за період з 3 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 ОСОБА_4 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, тобто ОСОБА_1 , не звільняється від обов`язку по утриманню дитини.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, суд першої інстанції не навів достатніх мотивів визначення аліментів в розмірі 5000 гривень, у зв`язку з чим рішення суду в частині визначення розміру аліментів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Отже апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині розміру визначених судом аліментів, тому рішення суду першої інстанції слід змінити та визначити розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища ОСОБА_2 потреб дитини та можливості отримувати утримання від обох батьків - у розмірі 2500 гривень, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 11 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами статті 89 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів, який становить 2500 гривень, що узгоджується з вимогами частини другої статті 182 СК України.

При цьому колегія суддів перш за все виходить із захисту інтересів самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, при цьому підстави для скасування судового рішення, як того просив відповідач, відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 376, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 виданий Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій області 07.07.2005 року, РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_4 Бершадським РС УДМС України у Вінницькій області 28.05.2015, РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 2500 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду тобто з 11.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник