ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 389/394/20

провадження № 22-ц/4809/554/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Ябчик Н. М.) від 11 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

11 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову вказується, що 06 квітня 2018 між ним та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено договір у формі електронний поліс добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNHOHI-1836GA, предметом якого є майновий інтерес, пов`язаний із життям і здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Згідно з п. 5 договору, застрахованою особою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дядько позивача). Загальна страхова сума згідно з п. 8 вказаного договору становить 100000,00 грн.

Договір був укладений при посередництві АТ КБ «ПриватБанк» (Агент) на підставі Пропозиції щодо укладення електронного договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби (Пропозиція), розміщеної на офіційному сайті Страховика (www.vuso.ua), за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Агента відповідно до Правил №14-01 «Добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби», затверджених розпорядженням 14 червня 2006 року (зі змінами та доповненнями).

Страхові виплати за цим договором визначаються за Додатком №1 до Умов страхування до Договору страхування на випадок хвороби, за переліком захворювань та розміром страхових виплат за даним захворюванням.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (застрахована особа) помер через захворювання, передбачене договором.

Після його смерті, з метою отримання страхового відшкодування за договором, звернувся до відповідача.

Однак ПрАТ «СК «ВУСО» відмовила йому у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що випадок смерті ОСОБА_3 не входить до переліку визначеного п. 6.1 договору та додатку №1 до Умов страхування, отже не є страховим випадком. Позивач вважає відмову страхової компанії такою, що суперечить умовам укладеного договору, а тому незаконною, у зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача на його користь 100000,00 грн страхового відшкодування.

Надалі позивач зменшив свою вимогу 84000,00 грн у зв`язку з тим, що впродовж дії договору відповідач сплатив страхове відшкодування в розмірі 16000 грн у зв`язку з настанням інших страхових випадків з застрахованою особою.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування відмовлено повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що захворювання у застрахованої особи, яке спричинило смерть, було вперше виявлено на стадії укладання договору та до початку його дії. У зв`язку з цим суд погодився з доводами відповідача, що смерть ОСОБА_2 не є страховим випадком, а отже позовні вимоги є необґрунтованими.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі (т. 1, с. 249-250), посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,позивач просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач заперечує твердження відповідача про те, що захворювання, від якого настала смерть застрахованої особи, було виявлене до укладення договору страхування і що він, позивач, нібито приховав цю обставину. Він вказує на те, що попередній діагноз захворювання його дядька не є ідентичним діагнозу захворювання, яке потягло смерть.

Він також не погоджується з прийнятими до судом до уваги доводами відповідача про, нібито, передбачений договором період очікування страхового випадку у 3 місяці (90 календарних днів), оскільки у полісі про таку умову не зазначено.

Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто через 16 місяців після оформлення Електронного полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби.

Крім того, в апеляційній скарзі позивачем висунув додаткову вимогу про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Однак, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, відповідно до вимог ч. 6 ст. 367 ЦПК України у прийнятті додатково заявлених вимог апеляційної скарги про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 компенсації за завдану моральну шкоду відмовлено, оскільки вказана вимога не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Узагальнений зміст відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суд у першої інстанції ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства, із врахуванням всіх фактичних обставин справи, та вірним застосуванням як норм процесуального, так і матеріального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2020 року без змін (т. 2, с. 11-14).

Позиції сторін, висловлені в судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, надав пояснення щодо неї. Крім того, він повідомив суду, що після смерті застрахованої особи ОСОБА_2 спадкування відбувалося за законом і спадщину прийняв спадкоємець першої черги - батько померлого ОСОБА_4 (дід позивача), який проживав разом зі спадкодавцем, але який за життя не встиг оформити свої спадкові права і також помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_5 дочка ОСОБА_4 і мати позивача. Сам позивач до спадкування не закликався. Він вважає, що має право на пред`явлений ним позов так, як спадщина (право на страхове відшкодуваня) перейшла до його матері, а та надала йому довіреність на право розпорядження її коштами на рахунку.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» адвокат Сокол Д. В. заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на їх безпідставність. Вона вважає, що позивач приховав від страховика інформацію про дійсний стан здоров`я ОСОБА_2 на час укладення договору. Володій відповідач такою інформацією, договір не міг би бути укладений. Вона також підтримує позицію відповідача, що за умовами договору страховий випадок у зв`язку зі смертю застрахованої особи не настав. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що він є спадкоємцем застрахованої особи та що він має право на страхове відшкодування.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

06 квітня 2018 року ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» уклали електронний договір (поліс) добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNHOHI -1836GA, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язаний із життям і здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Згідно з п. 5 договору застрахованою особою є ОСОБА_2 (у тексті договору ім`я зазначене російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з пунктами 5 та 9 договору страхова сума становить 100 000,00 грн.

Страхові виплати за цим договором визначаються за додатком №1 до Умов страхування до договору страхування на випадок хвороби, за переліком захворювань та розміром страхових виплат за даним захворювання.

Згідно з п. 7 цей договір діє 12 місяців з 07 квітня 2018 року по 06 квітня 2019 року включно (але не більше ніж сплачений період). При цьому Договір страхування набуває чинності з 00 год. 00 хв дня, наступного за днем сплати місячного страхового платежу на поточний рахунок Страховика. Термін закінчення останнього сплаченого періоду страхування відповідає терміну закінчення Договору страхування. Цей Договір страхування лонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників Договору страхування не заявить про бажання його припинити.

ІНФОРМАЦІЯ_3 дядько позивача (застрахована особа) - ОСОБА_2 помер.

Причиною смерті останнього є злоякісне новоутворення мозку лобно-тім`яної локалізації ліворуч, що підтверджується довідкою про причину смерті №117.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1365-84 від 19 квітня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КП «Знам`янська лікарня ім. А.В. Лисенка» з 07 квітня 2018 року з діагнозом: Об`ємне утворення заднє-лобно-тім`яної області. Сенсо-моторна афазія. Правобічний геміпарез. Епісиндром. Хворий потребує оперативного лікування.

З виписки №182758 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 25 червня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні Інституту нейрохірургії ім. А.П. Ромаданова НАУ з 04 червня 2018 року по 25 червня 2018 року, з діагнозом: Внутрішньомозкова пухлина лобно-тім`яної локалізації (центральні звивини) ліворуч. Проведено оперативне лікування.

З матеріалів страхової справи за договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № DNHOHI -1836GA від 06 квітня 2018 року, вбачається, що протягом дії зазначеного договору, позивач звертався з заявами про страхові виплати шість разів. За заявами позивача від 07 серпня 2018 року та від 14 березня 2019 року, відповідач по справі сплатив страхове відшкодування на загальну суму 16000,00 грн.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 від 03 липня 2019 за вих. № Z1963РВ700002U щодо страхової виплати відмовлено оскільки останнім подано документи, саме лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причини смерті, які не відповідають вимогам п. 3.18 та п. 3.19 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть. Затвердженого Наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 №545 (у зв`язку з відсутністю будь-яких ідентифікуючих даних щодо медичного закладу, дати, ПІП лікаря, який видав довідку, підпису лікаря, подані документи не завірено круглою печаткою відповідного медичного закладу). Крім того, діагнози встановлені ОСОБА_2 згідно з випискою медичного закладу від 15 липня 2019 та в довідці про причини смерті від 03 липня 2019 року, не співпадають.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У цій справі позивач обґрунтовував свій позов тим, що відповідач, в порушення своїх зобов`язань за договором добровільного страхування життя та здоров`я при настанні страхового випаду (смерті застрахованої особи внаслідок захворювання), неправомірно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя (ч. 5 ст. 6 закону України «Про страхування»).

Згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 3 Закону України «Про страхування», відповідно до якої страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Схожу за змістом норму містить ч. 2 ст. 25 Закону України «Про страхування».

Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов`язків за укладеним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 636 ЦК України якщо третя особа (вигодонабувач) відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

За змістом положень ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Заперечуючи проти позову, ПрАТ «СК «ВУСО» у своєму відзиві, серед іншого, посилалася на те, що всупереч п. 3.3. Умов страхування, враховуючи смерть застрахованої особи, позивач не надав, ні страховику, ні суду свідоцтво про право на спадщину, а отже не підтвердив право на отримання страхового відшкодування (т. 1, с. 29).

Суд першої інстанції ці доводи відповідача залишив поза увагою.

Однак перш ніж робити висновок про те, чи порушив або не порушив відповідач (страховик) свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування, суд мав з`ясувати питання належності позивачу права вимоги здійснення такої виплати на свою користь.

Як вбачається із змісту полісу добровільного страхування № DNHOHI -1836GA від 06 квітня 2018 року страховиком за договором являється ПрАТ «СК «ВУСО» (п. 1), страхувальником ОСОБА_1 (п. 2), а вигодонабувачем і водночас застрахованою особою ОСОБА_2 (п. 3, 5).

Відповідно до п. 3.2. Р. 3 «Умови здійснення страхових виплат» Умов страхування до Договору страхування на випадок хвороби (т. 1, с. 38, адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_5 /Пропозиція %), які є частиною укладеного між сторонами по справі договору, у випадку смерті застрахованої особи спадкоємець (-ці) у строк не пізніше 6 місяців з дня настання події, повинні звернутися до страховика з заявою про страхову виплату та надати документи, які підтверджують факт настання страхового випадку.

За змістом п. 3.3. Р. 3 «Умови здійснення страхових виплат» Умов страхування до Договору страхування на випадок хвороби такимидокументами, які підтверджують настання страхового випадку, передбаченого п. 6. 1.1. (смерть застрахованої особи внаслідок хвороби) являються:

копія свідоцтва про смерть;

копія лікарського свідоцтва про смерть;

виписка з картки амбулаторного/стаціонарного хворого (форма 027/о) або виписка із медичної картки стаціонарного хворого про злоякісне новоутворення (форма 027-1/о) застрахованої особи, завірена належним чином;

копія свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1129 ЦК України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах. Якщо страхувальник у договорі особистого страхування призначив особу, до якої має перейти право на одержання страхової виплати у разі його смерті, це право не входить до складу спадщини.

Отже, як за законом, так і за умовами договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № DNHOHI -1836GA від 06 квітня 2018 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПрАТ «СК «ВУСО», право на страхові виплати на випадок смерті застрахованої особи ОСОБА_2 внаслідок хвороби входять до складу спадщини і спадкуються на загальних підставах, а отже належать тому спадкоємцю або спадкоємцям, які прийняли спадщину.

Право позивача (страхувальника) вимагати від страховика виплати страхового відшкодування обумовлене відмовою спадкоємців вигодонабувача від такого права.

Позивач доказів того, що він є спадкоємцем померло ОСОБА_2 та прийняв спадщину, яка відкрилася після його смерті, не наддав.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61782829 від 23 вересня 2020 року (т. 1, с. 120), відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину щодо ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Реєстрі відсутні.

На час відкриття спадщини позивач постійно не проживав з ОСОБА_2 : спадкодавець проживав по АДРЕСА_1 (так зазначено в медичних документах ОСОБА_2 та у свідоцтві про його смерть т. 1, с. 47 - 48, 166, 174, цю обставину позивач визнав у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції), а позивач по АДРЕСА_1 (т. 1, с. 157).

Крім того, з пояснень позивача вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв спадкоємець першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) - батько померлого ОСОБА_4 (дід позивача), який проживав разом зі спадкодавцем, але який за життя не встиг оформити свої спадкові права і також помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_5 дочка ОСОБА_4 і мати позивача.

Відомості про те, що спадкоємці ОСОБА_2 відмовилися від прав на страхову виплату відсутні.

Отже, за таких обставин позивач не має права пред`являти вимагати до відповідача про стягнення на свою користь страхового відшкодування оскільки він не довів, що таке право перейшло від застрахованої особи та вигодонабувача до нього за правом спадкоємства.

Надані позивачем у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснення про те, що він має право виступати у спірних правовідносинах від імені своєї матері, як спадкоємця права на страхову виплату, не заслуговують на увагу з огляду на те, що позов він пред`явив не від імені ОСОБА_5 , а від свого імені і у своїх інтересах, мотивуючи його порушенням належного йому права.

Суд першої інстанції у своєму рішенні на наведені раніше норми матеріального права, умови договору та доводи відповідача уваги не звернув, безпідставно та необґрунтовано виходив з того, що позивач має право на такий позов.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується з наведених раніше мотивів.

Відсутність у позивача права, на захист якого ним пред`явлено позов, є підставою для відмови в позові не залежно від того чи доведено ним інші обставини, якими він обґрунтовував свою вимогу, зокрема, чи доведено ним факт настання страхового випадку.

Саме тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що будь-які висновки щодо страхового випадку не мають значення у цій справі для сторін, а отже відповідні їх доводи не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, помилково вважав встановленим право позивача на позов щодо страхової виплати, хоча таке право позивач не довів, а це, своєю чергою, потягло неправильне застосування судом норм матеріального права (не застосування норм ЦК України, які регулюють спадкування права на одержання страхового відшкодування), на підставі яких належить вирішити позов, та неправильне визначення підстав для відмови в його задоволенні.

При цьому загальний висновок суду про відмову в позові є правильним.

Хоча доводи апеляційної скарги позивача є дещо іншими ніж мотиви рішення суду апеляційної інстанції, з огляду на неправильне застосування судом норм матеріального права та відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами скарги.

Отож, оскаржуване в апеляційному порядку рішення суду належить змінити, шляхом зміни його мотивувальної частини.

Про судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Хоча апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, однак зважаючи на те, що загальний висновок суду щодо позовної вимоги є правильним, то підстави для перерозподілу судових витрат відсутні, які й для стягнення з відповідача компенсації сплаченого позивачем судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко