Справа № 760/665/21
№ апеляційного провадження: № 22-ц/824/8560/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Аксьонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Аксьонової Н.М., у цивільній справі № 760/665/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Зазначило, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 20 квітня 2017 року був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 14 грудня 2020 року становить 32 586,24 грн., з яких: 25 739,17 грн. - заборгованість за тілом кредита, 6 847,07 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2017 року у розмірі 25 739,17 грн. та судові витрати у розмірі 1 793,07 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити такі вимоги, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, пославшись на те, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки. Факт укладення кредитного договору та отримання кредиту на платіжну картку підтверджується заявою відповідачки, підписавши яку, вона погодилася на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Також зазначає, що відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено розмір процентної ставки та пені у разі порушення умов договору. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору. Звертає увагу на те, що відповідачка не оспорювала факту укладення договору та наявності в неї заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 20 квітня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачці було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14 грудня 2020 року становить 32 586,24 грн., з яких: 25 739,17 - заборгованість за тілом кредита, 6 847,07 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачці для ознайомлення, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, і у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 25 739,17 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки від 20 квітня 2017 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 , роздруківку копії паспорта відповідачки, копію виписки з рахунку та паспорт споживчого кредиту (а.с. 8-11, 12, 13, 14, 15-16, 17, 18-66, 69-71, 78-89).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та розміру заборгованості по процентам.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_2 .

Анкета-заява містять лише анкетні дані відповідачки ОСОБА_2 , її контактну інформацію.

Анкета-заява не містять даних про умови кредитування, в них відсутні відмітка про те, яку картку відповідачка просила видати.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом.

Паспорт споживчого кредиту від 19 листопада 2018 року також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися (а.с. 15-16).

При цьому, колегія суддів враховує, що зі змісту вказаного документу також неможливо встановити яким чином він був виготовлений. Так, із підпису в графі «підпис споживача» вищезазначеного документу вбачається, що він виконаний не пишучим приладом, а в інший спосіб, також відсутні дані, що він був проставлений з використанням електронного цифрового підпису.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що паспорт споживчого кредитування від 19 листопада 2018 року було підписано саме ОСОБА_2 .

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 20 квітня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір та, відповідно, погоджено всі його істотні умови, проте, паспорт споживчого кредитування датований 19 листопада 2018 року, тобто через півтора роки після укладення договору.

Розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування. При цьому, колегія суддів враховує, що в розрахунку відсутнє зазначення який саме працівник банку його склав та його посада.

Також, як було зазначено, до позову АТ КБ «ПриватБанк» було додано виписку з рахунку відповідачки(а.с. 78-89).

Проте, виписка з рахунку не була підписана уповноваженою особою банку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості по процентам.

Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.

В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року

Суддя-доповідач

Судді