Справа № 408/7361/20-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Савенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, третя особа: приватний нотаріус Станично-Луганського районного нотаріального округу Галкін Сергій Анатолійович, в якому позивачі просять визнати за ними право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свою вимогу позивачі вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , яка також є свекрухою позивачу ОСОБА_2 . За життя померла склала нотаріально посвідчений заповіт, яким заповідала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , позивачам - онуці ОСОБА_1 та невістці ОСОБА_2 . Дана квартира померлій належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1993 року. 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Галкіна С.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище квартиру. На подану заяву нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій на підставі того, що у зазначений законом строк у шість місяців після смерті спадкоємця не було подано заяву про прийняття спадщини, тому вони вважаються таким, що прийняття спадщини. Крім того на заповіті відсутній підпис заповідача та відсутня інформація, що заповіт був прочитаний уголос та власноруч підписаний. Дані обставини унеможливили оформлення спадщини в нотаріальному порядку, тому у позивачів виникла необхідність у визнанні права власності на спадкову квартиру в судовому порядку.

Також у поданій позовній заяві позивачі просили розглядати справу за їх відсутності. Таку ж заяву вони подали до початку судового розгляду по суті.

Від відповідача у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов надійшла заява, в якій Нижньотеплівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області повідомила наступну інформацію:

-У журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області за № 85 від 03.08.1999 зареєстрований заповіт ОСОБА_3 , але екземпляр самого заповіту, який повинен зберігатися у справах сільської ради, відсутній.

-Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно мешкала та була зареєстрована з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також сільська рада у поданій заяві просила розглядати справу за відсутності їхнього представника, рішення прийняти згідно діючого законодавства.

Третя особа - приватний нотаріус Гаркін С.А. до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

З огляду на те, що сторони подали заяви про розгляд справи без них, третя особа належним чином сповіщувалась про судовий розгляд, суд вважав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Порядок спадкування за законом та здійснення права на спадкування встановлений главами 86, 87 Цивільного кодексу України, та передбачає звернення спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу. Перелік документів, які спадкоємець зобов`язаний надати нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину деталізований в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розгляду. Виключно уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (див. п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Зі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а.с. 13) судом встановлено, що остання дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Артема Станично-Луганського району Луганської області.

Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.07.1993 (а.с. 14).

Позивач ОСОБА_2 є невісткою померлої ОСОБА_3 , а позивач ОСОБА_1 - рідною онукою останньої.

Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (а.с. 11), з якого йдеться, що його матір`ю є ОСОБА_3 ; свідоцтвом про одруження ОСОБА_4 (а.с. 7), з якого йдеться, що останній одружився з позивачем ОСОБА_2 , дівоче прізвище якої було ОСОБА_2 ; свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с. 12), з якого вбачається, що той помер раніше матері - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження позивача ОСОБА_1 (а.с. 6, 7), з яких йдеться, що батьками останньої є позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , після одруження вона взяла прізвище чоловіка ОСОБА_4 .

Із постанови приватного нотаріуса Галкіна С.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії 212/03.10.2019 (а.с. 16, 17) йдеться, що до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину зверталася лише позивач ОСОБА_1 . Останній було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вона в шестимісячний строк не зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та не проживала з останньою, тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Крім того складений померлою заповіт не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із паспорта позивача ОСОБА_2 (а.с. 8, 9) та інформації Нижньотеплівської сільської ради вбачається, що остання проживала і проживає у спірній квартирі з 09 грудня 1996 року, в тому числі проживала там разом з померлою ОСОБА_3 на момент смерті останньої.

Отже, згідно наведених норм закону ОСОБА_2 за умови встановлення в судовому порядку юридичного факту проживання зі спадкодацем однією сім`єю не менше п`яти років, має право на оформлення в нотаріальному порядку спадщини після смерті ОСОБА_3 за законом як четверта черга спадкоємців, оскільки фактично вважається, що вона прийняла цю спадщину.

Крім цього, позивач ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, яка наголошує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не надала суду доказів, що вона зверталась до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 на підставі заповіту, оскільки в такому разі вона вважається такою, що прийняла спадщину і має право на оформлення спадщини за заповітом.

За таких обставин, враховуючи, що позивач ОСОБА_2 у випадку встановлення недійсності заповіту має право на оформлення спадщини за законом у нотаріальному порядку як четверта черга спадкоємців, а також нею не надано доказів того, що вона взагалі зверталась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, суд вважає її вимогу про встановлення права власності на квартиру, що залишилась після смерті ОСОБА_3 необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Також не заснованою на законі є подібна вимога й позивача ОСОБА_1 .

Як вказувалось вище, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_3 з тих підстав, що вона, не проживаючи разом із спадкодавцем, не подала у шестимісячний строк після відкриття спадщини заяву про її прийняття. За таких обставин вона вважається такою, що не прийняла спадщину.

Якщо у позивача ОСОБА_1 відсутні поважні причини не прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , вона дійсно має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Однак, в даному випадку, відповідачем у справі не може виступати орган місцевого самоврядування, тобто відповідач у справі.

Приписами ч. 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Наведена норма закону свідчить про те, що вимогу про визнання права власності на спірну квартиру позивач ОСОБА_1 може пред`явити лише до ОСОБА_2 , яка вважається такою, що прийняла спадщину.

Пред`явлення вимоги не до того відповідача є підставою для відмови у позові.

Отже, враховуючи, що не підлягають задоволенню ані вимога ОСОБА_2 , ані вимога ОСОБА_1 , у задоволенні позову слід відмовити в цілому.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 , до Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту складання та підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складений і підписаний 22 лютого 2021 року.

Головуючий: