22.02.2021 ЄУН № 337/125/21
Провадження № 2/337/592/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
за участю секретаря Шаповалової А.В.
представника позивача ОСОБА_2
представників відповідачів Зінченко М.В., Барчунінова К.О.
13.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ПАТ«ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 80 000 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору) та з ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 120 000 грн. ( без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору) посилаючись на те, що має загальний стаж роботи 35 років 07 місяців 19 днів, на ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» - 18 років 00 місяців 05 днів, з яких 10 років 09 місяців 17 днів - машиніст коксових машин, та на ПАТ ЗМК «Запоріжсталь» 12 років 09 місяців слюсарем по ремонту рухомого складу та електрогазозварником (газорізальником), роботи виконував роботи на підприємстві в умовах впливу на стан здоров`я шкідливих та небезпечних виробничих факторів, які перевищували допустимі норми у декілька разів.Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) (вих. № 08/03.2-23/993 від 04.02.2019 р), працюючи люковим коксового цеху ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» ОСОБА_1 мав контакт з наступними шкідливими хімічними речовинами та шкідливими факторами виробництва протягом робочої зміни: водню ціанід 0.14 мг/мЗ при ГДК -0.3 мг/мЗ - III клас 3 ступінь, фенол -0.78 мг/мЗ при ГДК-0.3 мг/мЗ; кислота сірчана-0.89 мг/мЗ при ГДК-1.-мг/мЗ;бензол-5.3 мг/мЗ при ГДК-15 мг/мЗ; ангідрид сірчистий-4.56 мг/мЗ при ГДК-10.0 мг/мЗ; вуглецю оксид-23.6 мг/мЗ при ГДК-20.0 мг/мЗ; аміак-6.46 мг/мЗ при ГДК-20.0 мг/мЗ; пил переважно фібро генної дії-25.0 мг/мЗ при ГДК-6.0 мг/мЗ - III клас 2 ступінь; інфрачервоне випромінювання 1376 ВТ/м2 при ГДР -140 ВТ/м2-ІІІ клас 2 ступінь; температура зовнішнього повітря - +42С при ГДР - +28 С - III клас 3 ступінь; нахилене положення більше 30 градусів - 23% в зміну при ГДР - 25% в зміну, переміщення в просторі - 2,35 км при нормі -4.1-10 км. Що стосується шкідливих факторів при роботі машиністом коксових машин коксового цеху ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС, слід зазначити, що ОСОБА_1 працював в умовах впливу водню ціанід 0.494 мг/мЗ при ГДК -0.3 мг/мЗ - III клас 3 ступінь, фенол -0.9642 мг/мЗ при ГДК-0.3 мг/мЗ; кислота сірчана-1.0323мг/м3 при ГДК-1.- мг/мЗ;бензол-5.3 мг/мЗ при ГДК-15 мг/мЗ; ангідрид сірчистий-4.6795 мг/мЗ при ГДК-10.0 мг/мЗ; вуглецю оксид-42 мг/мЗ при ГДК-20.0 мг/мЗ; нафталін - 7.36 н_" Д гтгл ГДК -21 1 мг мЗ; пил переважно фіброгенної дії-7.0368 мг/мЗ при ГДК- 6.0 мг/мЗ - Ш клас 1 ступінь; вібрація загальна - 105дБ при ГДР-101 дБ-ІІІ клас 2 ступінь; інфрачервоне випромінювання 84 ВТ/м2 при ГДР -70 ВТ/м2-ІІІ клас 1 ступінь; температура повітря - +17С при ГДР - +17-23 С - III клас 3 ступінь; нахилене положення більше 30 градусів - 22.3% в зміну при ГДР - 25% в зміну, тривалість зосередження уваги 62.9% при ГДР 51-75 % в зміну. В подальшому при атестації робочого місця приблизно має такі ж самі показники. Відповідно Медичного висновку Центральної ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва національної академії медичних наук України», Клініка професійних захворювань, вих.№859 від 04.04.2019 р., позивачу було встановлено основне професійне захворювання: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І(один) ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість помірного ступеню (III ст.); теплова катаракта обох очей. Супутнім діагнозом є - хронічна шийна С6-С8 та попереково-крижова раділокопатія Ь1, Б1, переважно праворуч, в стадії неповної ремісії з помірним статико-динамічним порушенням та больовими синдромом. Гіпертонічна хвороба 1 ст, 1-2 ст., СН Іст., ризик 4. Цукровий діабет 1 тип, середньої важкості, медикаментозно компенсований. Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності - 60%. Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 квітня 2019 року, професійне захворювання виникло в результаті тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу. Окрім цих підстав, причиною виникнення професійного захворювання, зазначеного вище стала також робота на ПАТ «Запоріжсталь» (12 років 09 місяців) слюсарем по ремонту рухомого складу та електрогазозварником (газорізальником), а саме: еквівалентний рівень шуму - 85.5-87.9 дБ(А) при ГДР *) дБ(А); концентрація кремнію діоксину кристалічного з вмістом пилу (2-10%) - 9.89-19.45мг/мЗ при ГДК 4.10 мг/мЗ; концентрація заліза оксиду складає -9.86 мг/мЗ при ГДК 6,0 мг/мЗ; концентрація марганцю у зварювальних аерозолях складає 0,63 мг/мЗ при ГДК 0,2 мг/мЗ; концентрація озону складає -0,09 мг/мЗ при ГДК 0,1 мг/мЗ; концентрація ангідриду хромового складає - 0,01 мг/мЗ при ГДК 0,01 мгЄ/мЗ; рівень інфрачервоного випромінювання складає - 611 Вт/м2 при ГДР 140 Вт/м2. Згідно довідки до Акту МСЕК позивачу протипоказана тяжка фізична праця, стато-динамічні навантаження, огляд профпатолога, сімейного лікаря, пульмонолога, невролога, лора, окуліста, стаціонарне лікування 1-2 рази на рік, санаторно-курортне лікування.Отримане професійне захворювання спричиняє позивачу як фізичну біль, так і моральні страждання, оскільки і біль і страждання є невід`ємні один від одного. Моральна шкода, завдана ОСОБА_1 в результаті професійного захворювання, є сукупністю тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного та виснажливого фізичного болю, що пов`язаний із професійним захворюванням, і якого позивач вже ніколи не позбутися, моральні переживання за подальших стан свого здоров`я; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, оскільки його визнано особою з інвалідністю, переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, оскільки своїм часом позивач розпоряджатися в повній мірі не може у зв`язку із необхідністю проходити тривалий курс лікування, приймати цілу купу ліків пожиттєво; переживання, пов`язані з тим, що позивач не може виконувати свої звичайні повсякденні обов`язки та приділяти необхідну увагу сім`ї. Через вплив пилу фіброгенної дії, оксидів марганцю кремнію і т.д., у ОСОБА_1 постійна задуха, а отже необхідно при приступах приймати ліки для нормалізації дихання, біль у суглобах та спині, різке погіршення зору, погіршення слуху.Виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, позивач вважає належним розміром відшкодування йому моральної шкоди та достатньою сатисфакцією зазначених ним моральних страждань є 200 000, 00 гривень солідарно. Крім того, починаючи з 23 травня 2020 набрали чинності зміни до п.п. 164.2.14 а) ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-ІХ. Так, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Таким чином, з 23.05.2020 звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року (у 2021 році - 24 000,00 грн.), або у розмірі, визначеному законом.
Ухвалою суду від 14.01.2021 року відкрито провадження по справі, відповідачеві наданий строк на подання відзиву.
08.02.2021року представник відповідача-2 ПАТЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» надав до суду відзив, в якому виклав свої заперечення проти заявлених позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити, відповідно до яких вважає, що позивач 08.07.1986 року, був прийнятий у залізничний цех підприємства відповідача-2 за професією слюсар з ремонту рухомого складу, дана професія не була пов`язана з шкідливими умовами праці, що підтверджено картою умов праці № 39-126, яка складена на підставі атестації робочого місця у 1996 році. У карті умов праці № 39-126 зазначено, що робоче місце (слюсар з ремонту рухомого складу) відповідає проектній та технологічній документації.01.12.1992 року позивач переведений газорізальником 4 розряду. Відповідно карті умов праці № 39-009, яка складена на підставі атестації робочих місць у 1995 році, робоче місце (газозварник) відповідає проектної та технологічної документації. З зазначених показників у карті умов праці № 39-009, вбачається, що дані показники незначно різняться в частині «фактичне значення» від «нормативне значення».28.07.1998 року позивач, був звільнений з підприємства за власним бажанням. При вивчені інформаційної довідки від 04.02.2012 року, складеної ГУ Держпраці у Запорізькій області та карт умов праці № 39-126, яка складена на підставі атестації робочого місця у 1996 році, № 39-009, яка складена на підставі атестації робочих місць у 1995 році вбачається, що значення шкідливих хімічних речовин значно відрізняються та є завищеними. Протягом роботи позивача та на момент його звільнення з роботи, відсутні будь-які докази наявності в нього професійного захворювання. В процесі трудової діяльності позивач забезпечувався санітарно - побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм. Протягом роботи позивача на підприємстві відсутні докази наявності професійного захворювання, відповідач отримував відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи, не мав жодних правових підстав для відсторонення позивача від роботи в зв`язку з невідповідністю його виконуваній роботі за станом здоров`я. Позивач, працюючи у відповідача проходив періодичний медичний огляд, згідно з яким був визнаний придатним за професією. Скарг на стан здоров`я з боку позивача не надходило.
08.02.2021 року представник відповідача -1 - ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» надав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач згідно з наказом № 220 від 14.06.1999 року, був прийнятий у коксовий цех підприємства відповідача за професією люковий по 6 розряду. Дана професія була пов`язана з особливо шкідливими умовами праці, що підтверджено картою умов праці № 02-03, яка складена на підставі атестації робочого місця у 2005 році. У карті умов праці № 02-03 зазначено, що робоче місце (люковий) відповідає проектної та технологічної документації. 01.09.2006 року позивач переведений на підприємстві відповідача-1 в той же цех машиністом коксових машин 6 розряду. Відповідно карті умов праці № 02-04, яка складена на підставі атестації робочих місць у 2010 році, робоче місце (машиніст коксових машин) відповідає проектній та технологічній документації. Відповідно карті умов праці № 02-04, яка складена на підставі атестації робочих місць у 2015 році, робоче місце (машиніст коксових машин) відповідає проектній та технологічній документації. 19.02.2016 року позивач був звільнений з підприємства відповідача у зв`язку із виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України за Списком №1.Позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що присутні на його робочому місці, та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. В процесі роботи позивач забезпечувався спецодягом, спецвзуттям та іншими індивідуального захисту відповідно до галузевих норм, молоком. Протягом роботи на підприємстві він отримував відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої роботи і вони не мали жодних правових підстав для відсторонення позивача від роботи за станом здоров`я. Позивач кожен рік проходив медичний огляд, згідно з якими скарг на здоров`я від позивача не надходило і тому однією з причин втрати працездатності позивачем є його власні дії, отримання професійного захворювання пов`язано з тривалим стажем позивача і не містить вини підприємства, розмір заподіяної моральної шкоди взагалі не є обґрунтованим та є значно завищеним. Позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я та своєчасно не повідомив роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду. Під час періодичних медичних оглядів позивач не повідомляв про ТЕ, що в нього діагностовано захворювання, внаслідок чого лікарі не доводили додаткових обстежень. Вищенаведене свідчить, що позивач свідомо приховував від лікарів, що проводили періодичні медичні огляди, та від відповідача-1 наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, яке в подальшому стало причиною втрати ним працездатності. Тобто, позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я та приховуючи дану інформацію від роботодавця та медичної комісії, свідомо погіршував стан свого здоров`я. Як би позивач своєчасно повідомив роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, то було б можливо уникнути втрати позивачем працездатності. Таким чином, позивач, знаючи про дійсний стан свого здоров`я, свідомо приховав дану інформацію від відповідача та добровільно погодився працювати в шкідливих для здоров`я умовах. Наслідком цього є часткова втрата позивачем працездатності та його моральні страждання, а тому однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача є недбале ставлення до свого здоров`я. Просить у задоволенні позову відмовити.Крім того зазначив, що у разі задоволення позову, підприємство буде зобов`язане сплачувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, а тому у випадку задоволення вимог у розмірі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, зазначити в рішенні суду про стягнення з відповідача коштів з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військовий збір.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали. Просять позов задовольнити у повному обсязі.
Представники відповідачів у судовому засіданні просить у задоволенні позову відмовити, з підстав наведених у відзиві, вважають, що факт спричинення моральної шкоди необхідно довести і позивачем взагалі не доведений розмір відшкодування нібито завданої моральної шкоди внаслідок дій відповідачів.
Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
Судом встановлено, що 8.07.1998 року позивач ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ЗМК «Запоріжсталь» ( правонаступником якого є ПАТЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» ) на посаду слюсаря по ремонту рухомого складу, 01.04.1987 року позивача переведено на 2 в цех експлуатації ремонту рухомого складу УЖДТ слюсарем з ремонту рухомого складу 4 розряду, 01.08.1991 року позивач переведений слюсарем з ремонту рухомого складу (вагонів) 4 розряду. 01.12.1992 року позивач переведений на підприємстві ЗМК «Запоріжсталь» газорізальником 4 розряду.
Відповідно до карти умов праці № 39-126, яка складена на підставі атестації робочого місця робоче місце ( слюсар) відповідає проектній та технологічній документації та не входить до ряду професій, визначених за Списками №1 та №2, відповідно до карти умов праці № 39-009 робоче місце (газозварник) відповідає проектної та технологічної та відноситься до шкідливих та важких умов праці, що відповідають професіям за Списками №2 та № 3.
Відповідно карті умов праці № 39-009, яка складена на підставі атестації 1995 році, робоче місце (газозварник) відповідає проектної та технологічної дії.
28.07.1998 року позивач був звільнений з підприємства ЗМК «Запоріжсталь» за власним бажанням .
14.06.1999 року ОСОБА_1 був прийнятий у коксовий цех ВАТ «ЗАПОРІЖКОКС» (правонаступником якого є ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС») за професією люковий по 6 розряду, коксових цех, з 01.09.2006 року, переведений на посаду машиністу коксових машин 6 розряду у той самий цех, 02.12.2006 року звільнився за власним бажанням.
01.08.2018 року прийнятий на посаду машиніста коксових машин 6 розряду у ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС», звідки 22 січня 2019 року звільнився за власним бажанням.
Згідно карти умов праці № 02-03 професія люковий за умовами праці відноситься до особливо шкідливих та особливо небезпечних, що надає право на пільгове забезпечення згідно Списку № 1, згідно карти умов праці № 02-04 професії коксовий завантаження печей та машиніст коксових машин за умовами праці відноситься до особливо шкідливих та особливо небезпечних,що надає право на пільгове забезпечення згідно Списку № 1, п.2.
Відповідно до медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини № 859 від 04.04.2019 року ОСОБА_1 вперше встановлено професійне захворювання за діагнозом : «хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І(один) ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість помірного ступеню (III ст.); теплова катаракта обох очей.» Підґрунтям для встановлення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, інформація щодо умов праці, надана в інформативній довідці № 08/03.2-23/993 від 04.02.2019 року, згідно яких ОСОБА_1 підлягав впливу пилу, концентрації якого перевищували гранічно-допустимі, а також шуму та інфрачервоному випромінюванню, рівні яких перевищували гранично допустимі, профмаршрут ( стаж роботи в шкідливих умовах праці -18 років).
Як вбачається з зазначеного висновку підґрунтям встановлення професійного захворювання є стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці 18 років, що згідно даних з його трудової книжки цілком відповідає стажу за останнім місцем роботи позивача в ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» в особливо шкідливих та особливо небезпечних умовах .
Згідно п.8 зазначеної у висновку довідці про умови праці працівника, складеної ГУ Держпраці в Запорізькій області від 04.02.2012 року ( як одного з підґрунть встановлення висновку професійного захворювання ) вбачається, що дані об умовах праці у період 1983-1998 року у ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» за вказаний період відсутні, а тому при формуванні довідки були використані дані діючої атестації робочих місць по умовам праці.
Наведені в таблиці показники , які були використанні при складанні Акту (форми П-4) та при використанні медичного висновку про профзахворювання відрізняються ( в цілому перевищують) від даних, що вказані в картах умов праці №№ 39-009, 39-126 за професіями, на яких працював позивач на підприємстві у певний період, які позивачем спростовані не були.
Повідомлення про професійне захворювання позивача надійшло до закладу державної санітарно-епідеміологічної служби 9 квітня 2020 року, на підставі якого, комісією з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складено Акт (форми П-4) від 26.04.2019 року.
Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 квітня 2019 року (форма П-4), причинами виникнення професійного захворювання є: « під час роботи на ПАТ ЗМК «Запоріжсталь» (12 років 09 місяців): слюсарем по ремонту рухомого складу та електрогазозварником (газорізальником) на ОСОБА_1 впливали наступні шкідливі виробничі Фактори: на робочому місці слюсаря по ремонту рухомого складу (07 років): еквівалентний рівень шуму - 85,5 - 87.9 дБ(А) при ГИР 80 дБ(А); концентрація кремнію діоксиду кристлічного з вмістом пилу (2-10%) - 9,89 - 19.45 мг/м при ГДК 4.10 мг/м3; на робочому місці електрогазозварника (газорізальника) (05 років 09 місяців): еквівалентний рівень ШУМУ складає - 85,6 дБ(А) при ГДР 80 дБ(А): концентрація кремнію діоксиду аморфного у суміші з оксидами марганцю у вигляді аерозолів складає - 0,96 мг/м3 при ГДК 1.0 мг/м3; концентрація заліза оксиду складає - 9,86 мг/м3 при ГДК 6.0 мг/м3:концентрація марганцю У зварювальних аерозолях складає 0.63 мг/м3 при ГДК 0.2 мг/м3: концентрація ОЗОНУ складає - 0,09 мг/м3 при ГДК 0.1 мг/м3; концентрація ангідриду хромового складає - 0,01 мг/м3 при ГДК 0.01 мг/м3; рівень інфрачервоного випромінювання складає - 611 Вт/м2 при ГДР 140 Вт/м2. Під час роботи на ПРАТ «Запоріжкокс» ( 17 років 11 місяців) люковим та машиністом коксових машин на ОСОБА_1 впливали наступні шкідливі виробничі Фактори: на робочому місці люкового (07 років 02 місяці) : концентрація пилу фіброгенної дії коксу кам`яновугільного складає - 25.0 мг/м3 при ГДК 6.0 мг/м3; водню ціаніду складає - 0.14 мг/м при ГДК 0,3 мг/м3;рівень інфрачервоного випромінювання складає - 1376 Вт/м2 при ГДР 140 Вт/м2. На робочому місці машиніста коксових машин (10 років 09 місяців) :концентрація пилу фіброгенної дії - 16.68 мг/м3 при ГДК 6.0 мг/ м3 ; еквівалентний рівень шуму складає - 75 дБ(А) при ГДР 80 дВ(А); рівень інфрачервоного випромінювання складає - 236 Вт/м2 при ГДР 140 Вт/м2».
Згідно п.16 зазначеного Акту професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» та за відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу.
З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) керівництву ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» пропоновані певні рекомендації.
Слід зауважити, що представники ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» при складанні Акту (форми П-4) не мали, окремих думок не висловлювали, представники ПАТ ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» до участі в комісії з розслідування причин виникнення хронічного захворювання не залучалися.
Таким чином, як вбачається з тексту Акту (форми П-4) від 26.04.2019 року причинно-наслідковим зв`язком між наявними шкідливим робочими факторами та встановленим професійним захворюванням є тривалий стаж роботи ОСОБА_1 в умовах виливу шкідливих виробничих факторів на ПРАТ «ЗАПОРЖКОКС» , причинно-наслідковий зв`язок між встановленим професійним захворюванням та роботою на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» даним Актом не встановлений.
Згідно висновку ОМСЕК № 1 серії АБ № 0041727 від 05.10.2020р. ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю третьої групи з втратою 60% працездатності безстроково. Також рекомендовано позивачеві амбулаторне та стаціонарне лікування за рекомендацією лікаря профпатолога, пульмонолога, лора, окуліста, а також санаторно-курортне лікування за наявності.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.
Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
За ч.8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.
Відповідно до вимог ст.173 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Положеннями статті 29 КЗпП України встановлено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. В самій нормі вже передбачена наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих умов праці, яке власником ще не усунуто. Тобто існує обов`язок власника на вдосконалення та модернізацію в подальшому робочого місця прийнятого працівника, що дасть можливість усунути ті небезпечні та шкідливі речовини, які негативно впливають на стан здоров`я працівника.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту.
Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.
Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.
При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину фізичних і моральних страждань, та суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.
Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров`я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям тепер і в майбутньому.
У п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 Про офіційне тлумачення положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави.
У даному контексті доречно також зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення».
Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що хронічні професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ«ЗАПОРІЖКОКС» внаслідок допущеного перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.
Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК втрати працездатності, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав на підставі положень статті 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання, і стягнення моральної шкоди з роботодавця ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС», підстав для стягнення моральної шкоди з ПАТ ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» суд не вбачає, оскільки жодним належним доказом з боку позивача не доведено причинно-наслідкового зв`язку між отриманим ним професійним захворюванням та його роботою на зазначеному підприємстві.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує обставини, які мають суттєве значення: характер, глибину і обсяг фізичних та душевних страждань, яких ОСОБА_1 постійно зазнає у зв`язку із хронічними професійними хворобами, відсоток втрати працездатності (60 %), тяжкість ушкоджень здоров`ю (3 група інвалідності, вимушених змін його життєвих умов, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану.
Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) у постанові від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18) та у постанові від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19).
Разом з цим, суд вважає, що правові підстави для стягнення суми моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору, як вимагав позивач, відсутні, оскільки, згідно із підпунктом «а» підпункту 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються дохід у вигляді … відшкодування … немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування.. шкоди… здоров`ю; якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи моральну шкоду, завдану порушенням трудових прав, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених Податковим Кодексом України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу, а тому заявлені позовні вимоги щодо стягнення зазначеної суми без її оподаткування, задоволенню не підлягають, разом з тим не підлягають вимоги відповідача щодо зазначення у резолютивні частині рішення про стягнення коштів суми з урахуванню податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, оскільки останнє виходить за межі заявлених позовних вимог. .
Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», пропорційно задоволеній частини заявлених позовних вимог (50%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 282. 354 ЦПК України, суд
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст виготовлений 25 лютого 2021 року, копію повного тексту рішення надіслати учасникам провадження.

Суддя: Л.Г. Салтан