Постанова

Іменем України

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 442/5234/16

провадження № 61-5761св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 рокуу складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюкової І. О. (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 968,83 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 118 227,16 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 20 грудня 2005 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1143/05-Ф, за яким ОСОБА_1 отримала від банку кредит у сумі 26 550 доларів США строком до 18 грудня

2020 року зі сплатою 12,00 % річних за користування кредитом.

Позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору.

24 вересня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №1143/05- ф від 20 грудня 2005 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань 20 грудня 2005 року між позивачем та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено договори поруки, за умовами якого поручителі відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Станом на 11 квітня 2016 року у боржника виникла заборгованість, яка становить: 17 968,83 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена) - 14 983,23 доларів США; 2 985,60 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 118 227,16 грн, яка підлягає стягненню з боржників в судовому порядку.

Рішенням Дрогобицького районного суду Львівської області від 25 листопада

2016 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 11 березня 2020 року про виправлення описки, касаційну скаргу ПАТ КБ «Надра» задоволено частково.

Постанову апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2018 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справу в частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено на новий апеляційний розгляд.

Рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

Короткий зміст заяви про заміну сторони правонаступником

У липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» (далі - ТОВ «Девелоп Фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну позивача правонаступником.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до договору № GL3N017514 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18 травня 2020 року ТОВ «Девелоп Фінанс» як новий кредитор набув права вимоги до позичальників за кредитними договорами згідно додатку № 1 до договору, зокрема право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1143/05-Ф від 21 грудня 2005 року.

ТОВ «Девелоп Фінанс» на підставі статті 55 ЦПК України просило залучити до участі у справі правонаступника позивача АТ КБ «Надра» - ТОВ «Девелоп Фінанс».

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року заяву ТОВ «Девелоп Фінанс» про залучення до участі в справі правонаступника позивача задоволено.

Залучено до участі у справі правонаступника позивача - ПАТ КБ «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І. О., - ТОВ «Девелоп Фінанс».

Ухвала мотивована тим, що у зв?язку із укладженим між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Девелоп Фінанс» договору про відступлення прав вимоги, згідно якого до заявника перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором від 21 грудня 2005 року № 1143/05-Ф, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , наявні підстави для заміни позивача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Девелоп Фінанс» на підставі правил статті 55 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що вирішення питання про заміни позивача у справі на його правонаступника відбулося без повідомлення учасників справи. Заявник вказує, що у матеріалах справи відсутня заява про залучення у справі правонаступника позивача; матеріали справи не містять зазначених в ухвалі належним чином засвідчених копій документів, доданих до заяви про заміну позивача правонаступником від 29 липня 2020 року. Заявник також зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив у мотивувальній частині закон, яким керувався. Адвокат не мав права підписувати заяву та засвідчувати документи.

14 квітня 2021 року ОСОБА_3 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року.

Касаційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що вирішення питання про заміни позивача у справі на його правонаступника відбулося без повідомлення учасників справи. Заявник вказує, що у матеріалах справи відсутня заява про залучення у справі правонаступника позивача; матеріали справи не містять зазначених в ухвалі належним чином засвідчених копій документів, доданих до заяви про заміну позивача правонаступником від 29 липня 2020 року. Заявник також зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив у мотивувальній частині закон, яким керувався. Адвокат не мав права підписувати заяву та засвідчувати документи.

Доводи інших учасників справи

17 червня 2021 року представник ТОВ «Девелоп Фінанс» - адвокат Савінський К. В. через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Дрогобицького районного суду Львівської області.

Зупинено дію ухвали Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року у даній справі.

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення дії ухвали Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року відмовлено.

17 червня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до договору

№ GL3N017514 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18 травня

2020 року, який укладено між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Девелоп Фінанс», останнє як новий кредитор набуло права вимоги до позичальників за кредитними договорами згідно додатку № 1 до договору, зокрема право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1143/05-Ф від 21 грудня 2005 року.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особина будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Установивши, що новий кредитор - ТОВ «Девелоп Фінанс», шляхом укладення договору № GL3N017514 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги

від 18 травня 2020 року набув прав вимоги до позичальників за кредитними договорами згідно додатку № 1 до договору, зокрема право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 грудня 2005 року № 1143/05-Ф та до поручителя ОСОБА_3 за договором поруки від 20 грудня 2005 року № б/н, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про наявність правових підстав для залучення ТОВ «Девелоп Фінанс» в якості правонаступника ПАТ КБ «Надра».

Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну позивача правонаступником.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування правил пункту 5 частини першої статі 411 ЦПК України, за змістом якої «Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою», оскільки тлумачення вказаної норми процесуального права свідчить про те, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою тільки якщо справу розглянуто по суті. У справі яка переглядається предметом касаційного оскарження є ухвала суду, якою вирішено процесуальне питання, тобто спір по суті не вирішено.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, а за правилами частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

За правилами частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційні скарги без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховний Суд поновлює дію ухвали Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Поновити дію ухвали Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська