ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/527/21Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/817/569/21 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Парандюк Т. С., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

представників ОСОБА_1 та АТ Ощадбанк

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року (постановлену суддею Марціцка І.Б., повний текст якої складено 05 квітня 2021 року) у цивільній справі № 606/527/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду скаргу на дії Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) П`ятковського В.І.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2011 року задоволено позовну заяву ПАТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором на загальну суму 479510,89 грн. шляхом звернення стягнення на належне їй, ОСОБА_1 , та передане АТ "Ощадбанк" згідно іпотечного договору від 19.03.2008 року нерухоме майно: домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельну ділянку площею 0,0057 га для ведення особистого селянського господарства, На виконання рішення суду було видано виконавчий лист і 02.03.2021 року головним державним виконавцем Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції П`ятковським В.І винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64683657. Одночасно винесено постанову про стягнення 102887,56 грн. виконавчого збору та постанову про арешт нерухомого та рухомого майна боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Вважаючи такі рішення протиправними, скаржник просила визнати незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та про стягнення виконавчого збору від 02.03.2021 року у ВП № 64683657, а виконавчий лист № 2-301/1 від 16.12.2011 року визнати таким, що підлягає поверненню стягувачу.

Зазначила, що в резолютивній частині рішення Теребовлянського районного суду від 16.12.2011 року чітко встановлено порядок його виконання, а саме: шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми стягнення державний виконавець фактично змінив спосіб виконання рішення суду, чим вийшов за межі своїх повноважень.

Крім цього, на момент відкриття виконавчого провадження та час розгляду скарги діє Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" згідно норм якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави за споживчими кредитами в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя. Майно, яке перебуває в іпотеці та за рахунок якого належить виконати рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області відповідає визначенню майна вказаному в Законі, а тому виконавчий лист № 2-301/11 від 16.12.2011 року підлягає поверненню стягувачу.

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 30 березня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Провадження за скаргою в частині оскарження постанови про стягнення виконавчого збору закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити посилаючись на те, що суд наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно змінив спосіб виконання рішення та допустив втручання у мирне володіння майном. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та зіслався на обставини викладені в ній. Просив скасувати винесені постанови вказавши на те що саме таким чином будуть відновлені права ОСОБА_1 .

Представник ПАТ Державний ощадний банк України апеляційної скарги не визнала та пояснила, що позичальнику була реструктуризована заборгованість, умов якої останній не дотримався, а тому державний виконавець вправі був на виконання рішення накладати арешт на все рухоме та нерухоме майно іпотекодавця.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2011 року задоволено позовну заяву ПАТ Ощадбанк до ОСОБА_2 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором та стягнуто заборгованість в розмірі 60014,63 дол. США , що в гривневому еквіваленті становить 479510,89 грн. шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_1 та передане в іпотеку АТ Ощадбанк згідно іпотечного договору від 19.03.2008 року нерухоме майно: домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,10 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою кадастровий номер 030030392 на якій знаходиться житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0057 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 030030393.

На підставі вказаного рішення 30 грудня 2011 року видано виконавчий лист у справі № 2-301/11р.

15 лютого 2012 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області винесено ухвалу, якою розстрочено виконання рішення Теребовлянського районного суду до 01 червня 2015 року. Ухвалою цього ж суду від 01 жовтня 2015 року повторно розстрочено виконання рішення Теребовлянського районного суду періодичними платежами, кінцевий термін оплати 01.03.2021 року.

Станом на березень 2021 року заборгованість за рішенням Теребовлянського районного суду з урахуванням періодичних платежів, які вносились ОСОБА_2 на підставі ухвал про розстрочку становить 36744,64 дол. США.

26.02.2021 року АТ "Ощадбанк" подало до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій просило одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження винести постанову про арешт майна (коштів) боржника.

02.03.2021 року головним державним виконавцем Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції П`ятковським В.І винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64683657. Одначасно винесено постанову про стягнення 102287,56 грн. виконавчого збору та постанову про арешт всього нерухомого та рухомого майна боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 1131903,20 грн.

Відмовляючи у задоволення скарги суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1, 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно частини статті 27 вказаного закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачеві за виконавчим документом. У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно рішення Теребовлянського районного суду та виданого на підставі нього виконавчого листа вирішено стягнути із ОСОБА_2 в користь ПАТ Державний ощадний банк України борг за кредитним договором №44 від 17 березня 2008 року в розмірі 60014,63 дол. США , що в гривневому еквіваленті становить 479510,89 грн., шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_1 та передане в іпотеку АТ Ощадбанк згідно іпотечного договору від 19.03.2008 року нерухоме майно: домоволодіння, загальною площею 118,4 кв.м., житловою 55,4 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,10 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за цією ж адресою кадастровий номер 030030392 та земельну ділянку площею 0,0057 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 030030393.

Після часткового виконання рішення суду ОСОБА_2 видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 в користь ПАТ Державний ощадний банк України борг за кредитним договором №44 від 17 березня 2008 року в розмірі 36744,64 дол. США, що в гривневому еквіваленті на день пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 1028875,64 грн., шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_1 та передане в іпотеку АТ Ощадбанк згідно іпотечного договору від 19.03.2008 року нерухоме майно: домоволодіння, загальною площею 118,4 кв.м., житловою 55,4 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,10 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за цією ж адресою кадастровий номер 030030392 та земельну ділянку площею 0,0057 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 030030393.

Скаржник посилається на те, що у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов у зв`язку з тим, що на вказане майно не може бути звернуте стягнення під час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено про стягнення виконавчого збору є правомірними, оскільки предметом іпотеки серед іншого була земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 030030393. Крім цього, надання кредиту в іноземній валюті та забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекою житлового будинку та присадибної земельної ділянки не свідчить про автоматичну заборону звернення стягнення на вказане майно, оскільки Закон визначає умови, за яких таке нерухоме майно не може бути примусово стягнуте (відсутність іншого житла та використання житлового майна як постійного місця проживання).

За вказаних обставин вірним є висновок суду, що у державного виконавця відсутні були передбачені законом підстави для повернення виконавчого документа.

Щодо винесеної державним виконавцем постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 1131903,20 грн. колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та цим Законом.

Частиною 3 статті 56 вказаного Закону передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно статті 1 Закону Україну Про іпотеку іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, зо залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до статті 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно виконавчого листа ОСОБА_1 є іпотекодавцем, а тому банк вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення лише на предмет іпотеки.

Отже, накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно у розмірі суми стягнення 1131903,20 грн, яка включає суму боргу за кредитним договором в розмірі 1028875,44 грн свідчить про порушення державним виконавцем частини 2 статті 18 Закону України Про виконавче провадження, оскільки державний виконавець вправі був накладати арешт лише на предмет іпотеки та на все інше рухоме та нерухоме майно в розмірі визначеного ним виконавчого збору 102887,56 грн.

В частині 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. В ній зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту прав скаржника буде скасування постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, оскільки лише визнання дій державного виконавця неправомірними не відновить порушеного права скаржника. Таким чином, ухвалу суду в частині відмови у визнанні неправомірними дій головного державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника в розмірі 1131903,20 грн. слід скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення, яким скасувати постанову про накладення арешту від 02.03.2021 року у ВП № 64683657.

Відповідно до ч.1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року в частині відмови у скасуванні постанови про арешт майна боржника скасувати і ухвалити нове рішення, яким вказані вимоги в цій частині задовольнити і скасувати постанову Головного державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби про арешт майна боржника від 02 березня 2021 року у ВП №64683657.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ходоровський М.В.

Парандюк Т.С.