02.03.2021
Справа № 642/6929/20
Провадження № 4-с/642/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участі секретаря Мотора В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу адвоката Прядко Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравець В.В. про відкриття виконавчого провадження №60110384 від 19.09.2019, вказуючи, що така постанова йому не направлялась, у виконавчому провадженні відсутні дані про вручення йому постанови. Про існування постанови та відкритого виконавчого провадження дізнався під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №60110384, витребуваного ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова у справі №642/2110/20. Крім того, зазначив, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець не взяв до уваги, що його місце проживання як боржника знаходиться за межами виконавчого округу приватного виконавця. Посилання на знаходження на його банківських рахунках в АТ КБ «Приватбанк», що перебуває за адресою м.Київ, вул. Грушевська, 1-Д, заявник вважає незаконним, оскільки в приватного виконавця були відсутні дані про наявність на таких рахунках коштів як майна. Тому вважає таку постанову протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою суду від 30.12.2020 заявнику поновлено строк на звернення до суду зі скаргою, провадження по розгляду скарги відкрито, ухвалено витребувати у приватного виконавця копію виконавчого провадження № 60110384.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд скарги без їх участі, вимоги скарги підтримують.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець В.В. та стягувач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явились, про дату і час розгляду скарги повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень щодо скарги не надали.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступні правовідносин.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ухвалою суду від 30.12.2020 витребувано у приватного виконавця Кравця В.В. копію виконавчого провадження № 60110384 для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даній справі.

Ухвалою суду від 15.02.2021 на приватного виконавця Кравця В.В. накладено грошове стягнення за ненадання суду витребуваних документів, а також за не повідомлення суду причин неможливості надання таких документів. Також роз`яснено обов`язок особи, в якої знаходяться витребувані документи, надати їх на вимогу суду незалежно від притягнення до відповідальності.

Ухвалу суду від 15.02.2021 отримано приватним виконавцем 23.02.2021.

Станом на 02.03.2021 витребувані докази суду не надані, приватний виконавець ігнорує виконання судових рішень.

За наявними в справі матеріалами судом встановлено, що 11.04.2018 Ленінським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист у справі №642/3377/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 8 850 000,00 грн.

19.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Кравцем В.В. відкрито виконавче провадження №60110384 на підставі вказаного виконавчого листа.

Положеннями ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено виконавчі округи і територіальні межі діяльності приватного виконавця.

За змістом ст. 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України

Таким чином, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про особливості здійснення діяльності приватного виконавця, в тому числі із урахуванням територіального принципу, який визначається місцем проживання, перебування боржника, знаходження його майна, при цьому, виконавчі дії приватний виконавець має право здійснювати незалежно від місця проживання боржника.

Згідно ч.1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (у вищезазначеній редакції), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

В даному випадку, згідно заяви стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа, на час відкриття виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до виконавчого округу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В.

Стягувач в заяві приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 посилався на те, що в останнього наявні рахунки в АТ КБ «Приватбанк», юридична адреса якого вважається м.Київ, вул. Грушевського, 1-д, тобто за місцезнаходженням майна боржника. При цьому, в заяві ОСОБА_2 не зазначено в додатках, що до неї додаються відомості, які підтверджують належність боржнику вказаних рахунків та наявність на них коштів. Таких доказів і не надано приватним виконавцем.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З приписів ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець розпочинає примусове виконання рішень на підставі виконавчого документу та за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Отримавши виконавчий лист та вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, виконавець перевіряє, зокрема, його відповідність вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» і у разі відсутності будь-якої із цих вимог може повернути виконавчий лист стягувачу. Зокрема, згідно п. 10 ч.4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Одним із різновидів майна є гроші.

Частиною 3.1 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Порядок відкриття банками рахунків своїм клієнтам та види рахунків, що можуть відкриватися банками або іншими установами - учасниками платіжної системи своїм клієнтам визначено статтями 6, 7 зазначено Закону.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виходячи з наведеного, приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника та інших фінансових установах. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.09.2018 р. у справі №905/3542/15, від 01.08.2019 р. у справі № 910/13508/15, № 922/1293/15 від 19.08.2019 р.

При цьому, доказів того, що вказані стягувачем рахунки в АТ КБ «Приватбанк» на момент відкриття виконавчого провадження належали боржнику ОСОБА_1 ані стягувачем, ані приватним виконавцем не надані.

Також відсутні докази того, що на таких рахунках знаходилось майно боржника у вигляді коштів, а тому, у даному випадку, приватний виконавець не мав достовірних даних про наявність в боржника в АТ КБ «Приватбанк» відкритих рахунків та наявність на таких рахунках грошових коштів, оскільки стягувач разом із заявою про відкриття виконавчого провадження не подав відомості, з яких приватний виконавець Кравець В.В. пересвідчився би щодо дійсної наявності у ОСОБА_1 рахунків в АТ КБ «ПриватБанк» та наявності на них коштів, та, відповідно, існування підстав для відкриття виконавчого провадження не за місцем проживання боржника, яке було достеменно відоме й безпосередньо зазначено в заяві та у виконавчому листі, а за місцезнаходженням майна боржника, тобто грошових коштів боржника у банківській установі в м. Києві.

Аналогічного висновку щодо необхідності доведення стягувачем зазначених обставин під час надіслання заяви про відкриття виконавчого провадження дійшов Верховний Суд в постанові від 03.07.2020 у справі №824/264/2018.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що місцезнаходження майна боржника на території виконавчого округу м. Києва на момент відкриття виконавчого провадження лише припускалося приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравець В.В., оскільки достовірні дані про те, що у ОСОБА_1 дійсно відкриті рахунки в АТ КБ «ПриватБанк» або наявне інше майно на території виконавчого округу м. Києва, були відсутні. Тому приватний виконавець Кравець В.В. при відкритті виконавчого провадження не переконався в підвідомчості йому вказаного виконавчого листа.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою, зазначеною у виконавчому документі не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, у будь-якому випадку, початку проведення виконавчих дій має передувати належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу аналіз норм ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 травня 2018 року по справі №916/1605/15-г.

Так, ОСОБА_1 заперечує факт отримання ним постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та факт обізнаності про наявне виконавче провадження.

Приватним виконавцем не надано суду копії виконавчого провадження на спростування доводів скаржника щодо не направлення та не отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження в порядку, визначеному ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведено факт отримання скаржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Кравцем В.В. при винесенні 19.09.2019 постанови про відкриття виконавчого провадження не дотримані вимоги закону щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, відтак проведення наступних дій щодо примусового виконання є теж незаконними.

Враховуючи вищевикладене, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравець В.В. з відкриття виконавчого провадження є протиправними та суперечать нормам законодавства, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 79, 81, 247, 259, 260, 263, 442 ЦПК України, ст.ст. 18, 24, 26, 48 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція від 19.01.2019), суд, -

ухвалив:

скаргу адвоката Прядко Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. у виконавчому провадженні №60110384.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. про відкриття виконавчого провадження №60110384 від 19.09.2019.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Ленінський районний суд м. Харкова.

Головуючий: