Головуючий суду 1 інстанції - Титов А.О.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 409/405/21
Провадження № 22-ц/810/389/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря: Вовчанської С.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 березня 2021 року, постановлену судом у складі судді Титова А.О., в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, в обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , з яким перебували у шлюбі з 1970 року.

Для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника заявник із заявою звернулася до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області. В усному порядку та у подальшому листом від 04 грудня 2020 року № 89-89/ф-21/8-1239/20 Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повідомило заявника про перелік документів, які необхідно надати, а також розяснено, що у разі неможливості надати такі документи, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Заявник зазначила, що вона та її чоловік постійно проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з проведенням АТО, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 . З 1970 року на день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона знаходилася на утриманні свого чоловіка, оскільки її дохід був значно меншим. Встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка необхідно для переходу заявника на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 березня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутній спір про право, оскільки заявником не заявлялися вимоги, а судом першої інстанції не вирішувалося питання про наявність чи відсутність підстав щодо реалізації заявником свого права на пенсію за втратою годувальника. Судом першої інстанції не було досліджено всіх доказів, наданих заявником, а саме: відповідь органу ПФУ, довідки про розмір пенсії заявника та її чоловіка, а також докази, що підтверджують факт сумісного проживання. Суд першої інстанції не застосував «намібійські винятки», відповідно яких, документи, видані на території, непідконтрольній органам державної влади, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У відзиві на апеляційну скаргу, заінтересована особа - Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, в обгрунтування чого зазначила, що під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право з приводу наявності у заявника права на отримання пенсії у звязку з втратою годувальника.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені у визначеному законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Від представника заявника до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та представника.

У судове засідання представник Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від представника заінтересованої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що між заявником та заінтересованою особою виникає спір про право.

Колегія суддів, вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебвання заявника на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник у заяві посилалася на те, що встановлення факту необхідно для реалізації її права на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи те, що на день смерті чоловіка заявник проживала спільно з ним на території, яка є тимчасово непідконтрольна органам державної влади України, заявник позбавлена можливості надати до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповіно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду у цій справі, суд першої інстанції не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору про пенсію, оскільки існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним.

Крім того, суд першої інстанції, з урахуванням заявлених вимог та підстав, на які заявник посилалася в обґрунтування своїх вимог, неправильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належну оцінку обставинам справи, дійшов помилкового висновку про те, що заявниця із заявою про до ПФУ не зверталася.

Проте в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 24 листопада 2020 року, згідно якої заявник зверталася до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з приводу призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області заявнику було надано відповідь щодо її заяви від 24 листопада 2020 року та нобхідності для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника надати всі необхідні документи в тому числі документ про реєстрацію місця проживання разом з годувальтником за однією адресою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив наявні у справі докази і не надав їм належну оцінку згідно із ст. 89 ЦПК України, у зв`язку із чим, неправильно встановив фактичні обставини цієї справи, та помлково дійшов висновку про наявність спору про право на пенсію.

Згідно із п.п. 1, 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи, що висновок суду першої інстанції про наявність у даній справі спору про право не відповідає фактичним обставинам справи і є помилковим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 02 липня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.К. Гаврилюк

О.Ю. Карташов