Провадження № 2-о/127/287/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Чорнобров О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України її батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі заінтересованої особи Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький). Заявниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_2 помер у віці 81 рік за місцем свого тимчасово перебування за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Лікарського свідоцтва про смерть №208, виданого 25.02.2021 року Алчевським міським відділення СМЕ Державної установи «Луганське Республіканське бюро судово-медичної експертизи» самопроголошеної ЛНР, причина смерті - «Інтоксикація. Правобічна гнійна бронхопневмонія». Заявниця зазначає, що позбавлена фактичної можливості отримати свідоцтво про смерть її батька в загальному порядку. Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Алчевськ, Луганська область, держава Україна.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, проте подала до суду заяву (вх. №45889) в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути зазначену заяву у її відсутність.

Представник заінтересованої Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особина тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Алчевськ Луганської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 30.09.1981 року Відділом запису актів громадянського стану Виконкомом Комунарської міськради народних депутатів Ворошиловградської області вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як слідує із довідки про укладення шлюбу №18.2-331/11.12-03 від 04.03.2021 року 20.11.1981 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_4 та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». 24.01.1984 року зареєстровано розірвання шлюбу.

06.04.1984 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюу серії НОМЕР_3 виданого 06.04.1984 року Відділом запису актів громадянського стану Виконкомом Комунарської міськради народних депутатів Ворошиловградської області.

Отже, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , а тому є уповноваженою особою для звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Згідно із ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у селі Вільшаниця Білогірського району Хмельницької області, останньою адресою зареєстрованого місця проживання вказано: АДРЕСА_2 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №208 від 25.02.2021 року, виданого медичною установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті - інтоксикація, правобічна гнійна бронхопневмонія.

25.02.2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 укладено договір-замовлення на організацію і похорони померлого ОСОБА_2 .

26.02.2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про захоронення №309 померлого ОСОБА_2 на Південно-Західному кладовищі в місті Алчевськ.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 25.02.2021 року Відділом запису актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції Мінстерста юстиції Луганської Народної Республіки, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Алчевськ.

Відповідно до Постанови Верховної Ради від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Як вбачається зі змісту Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 25.02.2021 року видане Відділом запису актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції Мінстерста юстиції Луганської Народної Республіки, не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд враховує те, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Так, п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документу про смерть особи, виданого закладом, що знаходиться на окупованій території, як доказу, оскільки розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Згідно із ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На підставі викладеного вище, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останнього не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Алчевськ Луганської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 81, 263-265, 315, 317, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 17.08.2000 року Алчевським МВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_6 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільшаниця Білогірського району Хмельницької області, та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Алчевськ, Луганська область, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання рішення.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа: Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), , місцезнаходження: вул. Замостянська, 26, м. Вінниця.

Суддя Шаміна Ю.А.