Справа № 408/3404/20-ц
РІШЕННЯ

іменем України

18 лютого 2021 року ,

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Половинки В.О.

за участю секретаря судового засідання Концур А.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Дуванової Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утримані померлого чоловіка, заінтересована особа - Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, представник заявника - адвокат Дуванова Людмила Леонідівна, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту перебування на утриманні свого чоловіка. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона та ОСОБА_2 з 23 липня 1977 року перебували у шлюбі який було зареєстровано Краснодонським міським відділом запису актів громадянського стану Луганської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За весь час існування шлюбу, ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка, так як він працював все життя на шахті та розмір його пенсії був значно більшим від розміру пенсії заявника, тому виплати ОСОБА_2 були постійним та основним джерелом її існування. Встановлення даного факту їй необхідно для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , маючи статус вимушено переміщених осіб, перебували на обліку у Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, де отримували пенсію за віком. В листопаді 2020 року заявник звернулася з заявою до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, однак отримала роз`яснення з якого вбачається що, перебування непрацездатного члена сім`ї, який є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території, на утриманні померлого годувальника може бути підтверджений довідкою, яка засвідчує перебування непрацездатного члена сім`ї та померлого годувальника на обліку за однією адресою, як внутрішньо переміщеної особи. У зв`язку із проведенням антитерористичної операції за місцем постійного проживання, заявник з чоловіком зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи за різними адресами, але продовжували проживати однією сім`єю та вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання з чоловіком заявник зібрала документи, що підтверджують факт їх спільного проживання, але так як вони складені на тимчасово непідконтрольній території України, а саме в місті Сорокине, Луганської області, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії. Таким чином, вирішити дані обставини в позасудовому порядку заявник не має можливості, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд встановити факт перебування на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Сорокине, Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Представник заявника - адвокат Дуванова Людмила Леонідівна в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання уповноваженого представника до суду не направили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Надіслали на адресу суду відзив на заяву, з якого вбачається що Управління заперечує проти задоволення заявлених вимог у зв`язку з необґрунтованістю.Просять проводити розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 92-97).

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 23 липня 1977 року, Краснодонським міським відділом запису актів громадянського стану Луганської області (а.с.21).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03 листопада 2018 року Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ, Луганської області (а.с. 9).

З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 14460 від 10 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Як вбачається з копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 14514 від 16 серпня 2017 року, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 11)

Відповідно до копії домової книги та відмітки про місце проживання у паспорті громадянина України - зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 (а.с. 4-6,12-13,16-17).

Як вбачається з довідки № 21, виданої 26 жовтня 2020 року Комунальним підприємством «Краснодонське житлово - експлуатаційне управління», ОСОБА_1 проживала на момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , її чоловіка, - ОСОБА_2 разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12), що також підтверджується Актом про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті № 37 від 26 жовтня 2020 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки про доходи виданої Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, ОСОБА_1 на обліку перебуває з квітня 2015 року, загальний розмір отриманої нею пенсії, складає 21 264,97 грн.; ОСОБА_2 на обліку перебуває з квітня 2015 року, загальний розмір отриманої ним пенсії, складає 36 389,03 грн.; (а.с. 39-40).

Як вбачається з довідки про нарахування щомісячних страхових виплат за період перебування на обліку у Станично - Луганському відділенні та Біловодському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області № 791/02-1 від 18.02.2021, ОСОБА_2 , перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа: у Станично - Луганському відділенні управління з 26.06.2015 по 30.09.2017 та отримав щомісячні страхові виплати з 01.07.2014 по 30.09.2017 у сумі 42 081,79 і доплату по перерахунку з 01.03.2014 по 31.12.2014 у сумі 766,20 грн.; у Біловодському відділенні управління з 01.10.2017 по 10.08.2018 та отримав щомісячні страхові виплати з 01.10.2017 по 02.11.2018 у сумі 18 989, 37 грн. Загальна сума отриманих під час життя ОСОБА_2 щомісячних страхових виплат за 2014-2018 роки становить 61 837, 36 грн. (а.с. 119-120).

Таким чином, отримані виплати померлого чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом засобів для існування та проживання ОСОБА_1 .

Листом Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 78-74/С-21/8-1239/20 від 23.11.2020 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії померлого годувальника, у зв`язку з наданням неповного пакету документів, необхідного для призначенні пенсії та запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення відповідного факту (а.с. 35-36).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Стосовно доводів представника Біловодського ОУ ПФУ Луганської області про необґрунтованість факту постійного проживання та потреби надання матеріальної допомоги чоловіком заявника, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, суд зазначає наступне.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Довідка № 21, видана 26 жовтня 2020 року, Комунальним підприємством «Краснодонське житлово - експлуатаційне управління» та Акт про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті № 37 від 26 жовтня 2020 року видані за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в довідці та акті про фактичне місце проживання з померлим, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці та акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Таким чином, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Тому довідка та акт про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виданий на тимчасово окупованої території України, не створює правових наслідків, але в той же час він містить фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджуються обставинами викладеними в заяві заявника.

Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме отримані виплати чоловіком були основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась заявнику ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_2 була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76-80, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утримані померлого чоловіка.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця міста Сорокине, Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2021 року.

Суддя В. О. Половинка