ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін:

представника позивача Нестерук А.С. ;

представника відповідача ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Київ Комфорт Сервіс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 267,15 грн., що включає в себе: 4 323,92 грн. - заборгованість за послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відшкодування витрат виконавця, 943,23 грн. - 3% річних та інфляційні втрати. Позивач також просив зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати 3% річних до моменту погашення боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на підставі укладеного з позивачем договору отримувала послуги утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, при цьому не виконала зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим в неї виникла заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача з урахуванням нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

В судовому засіданні 20 квітня 2021 року оголошено перерву для надання відповідачу права підготувати і подати до суду відзив в порядку ст. 178 ЦПК України.

27 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому відповідач позовні вимоги не визнає повністю, посилаючись на те, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем і обліковується переплата, а заявлені до стягнення позивачем сум не узгоджуються з умовами договору. Представник відповідача у відзиві також вказує на те, що позивач не надавав відповідні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а в будинку за адресою: АДРЕСА_1 створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є управителем цього будинку.

Одночасно з поданням відзиву представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів. У вказаному клопотанні, представник відповідача просив суд витребувати у позивача документи та інформацію, які, на думку представника позивача, повинні підтверджувати надання послуг з боку позивача.

07 червня 2021 року представником відповідача подано до суду заяву про повідомлення щодо подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду.

09 червня 2021 року представником відповідача до суду подано уточнення до клопотання про витребування доказів, в якому уточнено перелік пунктів щодо витребування документів та інформації від позивача.

Розглянувши клопотання про витребування доказів та уточнення до нього, суд, з урахуванням вимог ст. 84 ЦПК України, ухвалив відмовити в задоволенні цього клопотання.

26 травня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача.

В судовому засіданні, яке відбулось 18 червня 2021 року, представник позивача підтримала позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позові, представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а в позові слід відмовити з наступних підстав.

18 липня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 213 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі по тексту - Договір), предметом якого є забезпечення виконавцем (позивачем) надання послуг у житловому будинку АДРЕСА_2 , а споживачем (відповідачем) забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом, у строк та на умовах, що передбачені цим Договором.

Згідно пункту 2.2. Договору, виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (Додаток 1).

При цьому, відповідно до пункту 2.3. Договору, розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить 234,43 грн. (двісті тридцять чотири гривні сорок три копійки) відповідно до затвердженого (погодженого тарифу).

Додатком 1 до Договору зазначено, що сторони дійшли згоди про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території за договірним тарифом 5,02 грн./м2 загальної площі власного житлового приміщення згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахованих відповідно до Постанови КМУ від 01.06.2011р. № 869.

Додатком 1 до Договору позивачем та відповідачем було узгоджено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які повинні були надаватись за Договором, до цього переліку включено: прибирання сходових кліток, прибирання прибудинкової території, вивезення та утилізація відходів, прибирання підвалів та інше, обслуговування ліфтів, обслуговування внутрішньобудинкових систем (ТП, ІТП, насосних станцій, відеоспостереження та шлагбаумів), дератизація, дезінсекція, обслуговування вентиляційних каналів, обслуговування систем ППА і ДВ, поточний ремонт, ремонт дитячих майданчиків, підготовка до зимового періоду ІТП та систем опалення, освітлення місць загального користування, електроенергія для ліфтів, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання та водовідведення, обслуговування засобів обліку, інші витрати (податкові та загальновиробничі витрати, обслуговування ГІОЦ), заробітна плата АУП та технічного персоналу, витрати офісу, спец одяг, засоби прибирання, інструмент (електрик, сантехник, двірники, прибиральники), плановий прибуток.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України, правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частин 1 та 2 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Отже, при підписанні Договору, позивач та відповідач спільно, добровільно, самостійно визначили і погодили як фіксований (чіткий) розмір оплати послуг, який зобов`язалася оплачувати відповідач, так і детальний перелік послуг, які зобов`язався надавати позивач.

Виходячи зі змісту підпункту 5) пункту 4.3. Договору, виконавець має право вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги.

З наведених положень Договору випливає, що зміна визначеного сторонами розміру оплати може проводитись виконавцем (позивачем) виключно за умови отримання погодження від споживача (відповідача) та повинна відображатись в письмовому вигляді шляхом внесення змін до Договору.

В матеріалах справи відсутні докази (додаткові угоди до Договору, нові редакції Договору та ін.), які б підтверджували внесення змін до Договору в частині визначення розміру оплати, а тому при наданні правової оцінки спірним правовідносинам, суд виходить з того, що сторони узгодили тариф 5,02 грн./м2, що для відповідача складало фіксовану плату на місяць - 234,43 грн.

Окрім того, позивачем не доведено також і зміну визначеного тарифу органами державної влади.

З огляду на поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача по Договору, позивач здійснює нарахування за період березня 2018 року по жовтень 2020 року.

При цьому, як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, розрахунок основного боргу по договору здійснено за період по листопад 2018 року включно, адже з 01 грудня 2018 року управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 і обслуговування цього будинку позивач вже не здійснював. У зв`язку з вказаним, позивачем проведено перерахунок на суму 448,32 грн.

Судом досліджено поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача та встановлено, що обсяги нарахувань за відповідні місяці надання послуг (у період з 01.03.2018 р. по 30.11.2018 р.) відрізняються від погодженого в Договорі фіксованого розміру оплати, а саме значно перевищують щомісячну суму - 234,43 грн.

В судовому засіданні 18 червня 2021 року представник відповідача зазначила, що відображені в розрахунку заборгованості суми включають в себе певні додаткові послуги, які не передбачені договором, а саме послуги охорони, консьєржа та ін.

Однак, суду не було надано доказів погодження відповідачем отримання певних додаткових послуг, внесення змін до Договору в частині розширення переліку послуг чи зміну розміру погодженого сторонами тарифу, як не надано і будь-яких інших укладених між позивачем та відповідачем договорів.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що органом місцевого самоврядування був затверджений тариф по будинку АДРЕСА_1 , який передбачав надання окремих додаткових послуг за фіксував розмір оплати за них.

В той же час, з урахуванням предмету і підстав поданого позову, позивач посилався виключно на Договір, а тому, суд вважає, що усі нарахування повинні проводитись позивачем саме згідно з умовами такого Договору.

Суд погоджується з позицією відповідача про те що за період з 18 липня 2016 року (дата укладення Договору) по 30 листопада 2018 року (останній день здійснення позивачем функцій управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 ) відповідач на виконання умов Договору повинна була сплатити позивачу 6 669,91 грн., з розрахунку 234,43 грн. на місяць.

Матеріалами справи, а саме наданими відповідачем банківськими квитанціями, підтверджується, що відповідач сукупно сплатила позивачу по Договору 6 889,76грн.

Вказаним спростовуються твердження позивача про наявність заборгованості відповідача по Договору, оскільки з урахуванням визначеного Договором розміру оплати, відповідачем було проведено необхідні оплати та здійснено переплату в сумі 219,85 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Виходячи з пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на дату укладення Договору), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (пункт 1 частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на дату укладення Договору)).

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 (в редакції, що діяла на дату укладення Договору), визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій. Цим Порядком встановлено, що вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв`язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг.

При цьому, надання додаткових послуг (охорони, консьєржа та ін.), які не є житлово-комунальними, повинно здійснюватися виключно на підставі укладеного договору, оскільки ці види послуг не є такими, що визначені у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 755/20668/15-ц.

Доказів укладення відповідного договору (договорів) з надання відповідачу додаткових послуг, як і доказів надання таких додаткових послуг - позивачем суду не надано. Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, договори про надання таких послуг з відповідачем не укладалися.

Згідно з пункту 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог статей 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем, у порядку та строки передбачені ЦПК України не подано до суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, витрати по сплату судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача.

З урахуванням поданої відповідачем заяви про повідомлення щодо подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду, питання розподілу таких витрат буде вирішено судом в разі подання відповідачем таких доказів протягом п`яти днів з дня ухвалення судом рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.