Справа № 336/4240/20
Пр. № 2/336/375/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління державної реєстраційної фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В позові вказав, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 30.01.2007 року, виданого на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яку він отримав в Житлово-будівельному кооперативі «Автомобіліст-1» після покращення умов та розширення житлової площі, після повернення однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належала його матері ОСОБА_3 . Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідачка, яка є його колишньою дружиною, зареєстрована в зазначеній квартирі. З 2015 року періодично з`являлася в квартирі, їздила працювати за кордон. З 2018 року відповідачка в спірній квартирі не проживає, отримала документи на постійне проживання за кордоном, своїх речей не має, витрати по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, однак до теперішнього часу перебуває на реєстраційному обліку в спірній квартирі. Перебування відповідачки на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому він просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування будинком.

Ухвалою судді від 31 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання 06.11.2020 року відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Розгляд справи у відповідності до норми ст. 223 ЦПК України відкладено для виклику відповідача на 22.01.2021 року.

Також, відповідачка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи 22.01.2021 року шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Розгляд справи у відповідності до норми ст. 223 ЦПК України відкладено для виклику відповідача на 25.02.2021 року.

Позивач та його представник до суду 25.02.2021 року не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, яка містить прохання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду втретє не з`явилася з невідомих причин, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання.

Представник відповідача Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв суду не надав.

У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов відповідачі не подали.

У відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті..

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 433р від 30.01.2007 року (а.с.18), виданого на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.20), яку він отримав в Житлово-будівельному кооперативі «Автомобіліст-1» після покращення умов та розширення житлової площі, після повернення однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належала його матері ОСОБА_3 (а.с.21) Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 14-17).

Шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано 18 березня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яке було видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 144 9а.с.12).

На момент звернення до суду відповідачка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.13, 29), але фактично не проживає з 2018 року, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 9а.с.23), ОСОБА_5 (а.с.24).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Судом встановлено, що відповідачка більше року в будинку не мешкає.

Перебування відповідачки на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 77-82, 259, 263-265, 280-282, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради () про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива