Справа № 210/1/21
2/214/1736/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2021 року суддя Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу № 210/1/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави України, в особі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі про відшкодування шкоди, завданої очевидними незаконними ухвалами суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Вікторович Н.Ю. та Сільченко В.Є. у справі № 210/823/18, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін,-

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом в якому просять стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у місті Кривий Ріг на їх користь по 36 0000,00 грн. кожному, що в загалом становлять 72 000,00 грн. моральної шкоди, завданої їм очевидними незаконними ухвалами/рішеннями/ від 04.11.2020 року та 28.12.2020 року, які постановлені суддями Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю. та Сільченко В.Є.

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. винесено очевидну незаконну ухвалу від 04 листопада 2020 року у справі № 210/823/18 про відвід судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченка В.Є. та суддею Сільченком В.Є. також винесено очевидну незаконну ухвалу від 28 грудня 2020 року у справі № 210/823/18 про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Ступака С.В. від розгляду скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні.

Винесення даних очевидних завідомо незаконних ухвал суддями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали їм моральної шкоди, яка має бути відшкодована державою у відповідності до ст. 56 Конституції України. Крім того, позивачі також посилались на ст..ст.22,23, 280 та 1174 ЦК України, а також на висновки ВС у постановах від 22 червня 2017 р у справі №6-501 ц та на пункт 5.7 постанови ВП ВС від 12.03.2019 р. у справі №920/715/17. Позов подано за місцем заподіяння шкоди до відповідача держави України , яка набуває та здійснює свої права та обов`язки через органи державної влади у межах їх компетенції, якою, на думку позивачів, наділено Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

3.Від голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 на адресу суду надійшов відзив, з якого вбачається що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Дана позовна заява пов`язана виключно з діями суддів, з якими позивач не погоджується, а тому приймаючи рішення по суті вказаного питання , слід врахувати, що суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх дій чи бездіяльності піл час розгляду цих справ. Вчинення ( не вчинення) суддею ( судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законодавством для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені чи ухвалені, а будь-яка компетенція за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя може вимагатися тільки від держави, Також звертає увагу суду, що Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не є представником Держави України, як зазначено у позовній заяві, а є установою, яка діє від імені держави та виконує покладені на неї державною функції правосуддя. Якщо позивач вважає що суд допустив порушення закону під час розгляду його справи він мав оскаржити судове рішення у своїй справі до вищої інстанції. Процесуальні дії або бездіяльність судді не може бути предметом даного виду судочинства.

4.У відповіді на відзив позивачами зазначається на відмінність представництва держави України і самопредставництва органу. Позивачем і відповідачем може бути фізична і юридичні особи, а також держава. Крім того, ВП ВС в постанові від 27.11.2019 р. №242/4741/16-ц зауважив, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди завданої органом державної влади їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних правовідносин, як правило в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Процесуальні дії у справі.

5.10 лютого 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення) сторін.

6.01 червня 2021 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Янчука Ігоря, який діє в інтересах та від імені державної казначейської служби України у м. Кривому Розі про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву з поважних причин у цивільній справі № 210/1/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави України, в особі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі про відшкодування шкоди, завданої очевидними незаконними ухвалами суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Вікторович Н.Ю. та Сільченко В.Є. у справі № 210/823/18 та залишено відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_6 без розгляду.

Обставини справи, встановлені судом.

7.29 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою щодо безпідставного та грубого порушення кримінального процесуального кодексу та неналежного розгляду Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу скарги від них потерпілих на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000024 від 26.03.2013 року ( а.с.5).

8.Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченка В.Є. ( а.с. 8).

9.Згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2020 року потерпілому у кримінальному провадженні № 0000024 від 26.03.2013 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні зави про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступака С.В. ( а.с. 13).

Джерела права й акти їх застосування.

10. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

11.Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

12.Відповідно до пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

13.Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

14.У Постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів

та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» надавалось роз`яснення у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і

9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу

адміністративного судочинства України суди та судді

при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних,

адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення

не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні

управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про

оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з

розглядом судових справ.

15.Згідно з пунктом 57 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Держави повинні гарантувати відповідність їхніх національних процедур вимогам, викладеним у рішеннях зазначеного Суду.

16.Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.

17.Судовим розглядом встановлено, що предметом даного спору є наявність або відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними, на думку позивачів, ухвалами /рішеннями/ суддів. Зазначені вище ухвали винесені слідчими суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Вікторович Н.Ю. та Сільченко В.Є., які розглядали заяви про відводи в рамках кримінального провадження № 0000024 від 26.03.2013 року, в якому позивачі мають статус потерпілих.

18.Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

19. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

20.Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі просять суд стягнути державного бюджету України через Державну казначейську службу України у місті Кривий Ріг на їх користь по 36 0000,00 грн. кожному, що в загалом становлять 72 000,00 грн. моральної шкоди, завданої їм очевидними незаконними ухвалами/рішеннями/ від 04.11.2020 року та 28.12.2020 року, які постановлені суддями Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю. та ОСОБА_4 .

21.Посилання позивачів на норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є помилковими оскільки в ст.2 Закону зазначені вичерпані випадки, які передбачають право громадянина на відшкодування шкоди за цим Законом. Вимога позивачів не відноситься до випадків, зазначених в даному Законі, тому є безпідставною.

22.В постанові ВП ВС від 27.11.2019 р. №242/4741/16-ц зазначено, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Крім того, в пункті 44 постанови вказано, що Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Доводи голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за приписами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України не приймаються судом оскільки відповідачем у справі є не суд або судді, а держава Україна. Помилкове визначення позивачами представниками держави Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не може бути підставою для закриття провадження у справі як такої, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Щодо посилання у відзиві на неможливість бути предметом даного виду судочинства процесуальних дій або бездіяльності судді, суд погоджується з такими доводами. Проте, предметом позову є вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Позивачі визначили відповідачами Державу Україну та Державну казначейську службу України у м. Кривому Розі. Право та обов`язок щодо вибору способів захисту права та відповідачів покладається виключно на позивача.

Крім того, позивачами рішення суду чи дії судді ( суду) не оскаржуються, за змістом позову вони вважають, що очевидними незаконними рішеннями суду їм завдано моральної шкоди, компенсацію такої шкоди вони просять стягнути з Державного бюджету України.

23.Підставою для закриття провадження у справі згідно п.1.ч.1 ст. 255 ЦПК України, може слугувати звернення позивача саме до судді чи суду, як відповідачів по справі, що дійсно, узгоджується з правовими позиціями висвітленими ВП ВС у постановах по справах №521/18287/15-ц від 08 травня 2018 року, № 489/5045/18 від 29.05.2019 року. Проте, суд зазначає на доцільність керуватись останніми висновками ВС, зазначеними в постанові від 20.05.2021 року у справі №454/2779/16ц.

24.Крім того, у пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відсутність однієї із складових цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Застосування положення частини шостої статті 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є дії чи бездіяльність, зокрема суду, які не пов`язані із здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, що має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 454/192/17 (провадження № 61-14315св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 454/3206/16-ц (провадження № 61-1013 св 19), від 25 квітня 2019 року в справі № 757/25713/16-ц (провадження № 61-18012св18), від 10 січня 2018 року в справі № 454/1642/16-ц (провадження № 61-1091св17).

25.Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що постановлені ухали слідчими суддями Вікторович Н.Ю. та Сільченко В.Є. про відвід судді є очевидно незаконними та винесені з порушенням норм законодавства, не підлягають оскарженню, тому їм завдано моральної шкоди. Проте, суд не вважає такі доводи обґрунтованими та вагомими, оскільки сам факт неможливості оскаржити рішення суду до апеляційної інстанції, не свідчить про незаконність дій суду, який його постановив.

Крім того, суд наголошує, що не має повноважень надавати оцінку діям чи бездіяльності суду під час ухвалення ними процесуальних рішень, так само як і не має права надавати оцінку ухваленим ним рішенням, оскільки ст. 126 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й

підкоряються лише закону і вплив на них у будь-який спосіб

забороняється.

26. Як зазначалося вище, обов`язковими умовами для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач. В той же час, позивачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності рішень або дій державного органу, його посадової особи, а також, щодо наявності самої шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями та завданою шкодою. Позивачі в позові наводять загалом цитування та посилання на практику Верховного Суду та ЄСПЛ, проте, не вказують суду обставин та доказів, які обґрунтовують їх вимогу про відшкодування моральної шкоди. Зазначаючи на дискримінацію, позивачі не вказують ознак дискримінації; посилаючись на необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, не зазначають які саме додаткові заходи вони мають на увазі; необхідність додаткових заходів для захисту в суді не визначена ними в конкретній формі чи дії. Аналогічно, суд зазначає на абстрактність посилань позивачів в обґрунтування позову «на втрату дорогоцінного часу свого дорогоцінного життя для чергового звернення до суду», проте, з зазначених доводів позову не вбачається суті, а саме, в чому конкретно полягає моральна шкода та як визначався її розмір. Наведення в позові абстрактних замість конкретних обставин не дає суду підстав вважати позовні вимоги обґрунтованими.

27.З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе застосувати до даних правовідносин правила ст. 12 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

28.Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що підчас судового розгляду справи не знайшли свого підтверджені належними, достатніми та допустити доказами обставини, на які посилаються позивачі, як на підстави свої позовних вимог, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрати.

29.Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при поданні позову не було сплачено судовий збір позивачами, які посилались на норми п.13 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», та судовим розглядом встановлено, що категорія спору не підпадає під дію Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд дійшов висновку про стягнення судового збору з позивачів в рівних частинах в розмірі 1% від ціни позову але не менше ніж 908,00 грн., зазначаючи що моральна шкода підлягає грошовій оцінці, тому є вимогою майнового характеру.

На підставі викладеного, куруючись ст. 126 Конституції України, ст. 12,19, 79, 80, 81, 255, ЦПК України, ст.15, 1173, 1174,1176 ЦК України, суд -

Ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави України, в особі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі про відшкодування шкоди, завданої очевидними незаконними ухвалами суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Вікторович Н.Ю. та Сільченко В.Є. у справі № 210/823/18 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про сторін:

Позивачі

- ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі

- Держава України, в особі в особі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, юридична адреса: проспект Миру, буд. 24, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ;

- Державна казначейська служба України у м. Кривому Розі, юридична адреса: проспект Металургів, 36Б, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, .

Суддя І.Б. Малаховська