Справа № 483/668/21
Провадження № 2/483/399/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м.Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Куцарова В.І.,

за участю секретаря судового засідання Шилінскас О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Очакові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх виконання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх виконання.

В обґрунтування позову посилається на те, що 24.03.2021 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 12.03.2021 року до досягнення дітьми повноліття повноліття. На сьогодні склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, оскільки судовим наказом передбачено розмір аліментів, що не може бути менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На двох дітей це становить 2158 грн. Однак, він отримує соціальну пенсію в сумі 1769 грн. Таким чином розмір аліментів перевищує розмір отримуваної ним пенсії по інвалідності. Він є інвалідом 2 групи дитинства. На своє лікування щомісяця витрачає понад 550 грн. У зв`язку зі станом здоров`я він не працює, хоча намагається влаштуватися на роботу, але через інвалідність не хочуть брати на роботу. Розмір аліментів, що стягуються,непосильна для нього сума. Посилаючись на викладене, просив змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, та стягнути з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно.

У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити, у зв`язку з тим, що його сукупний дохід менше, ніж розмір нарахованих аліментів. Також зазначив, що офіційно не працює, є інвалідом з дитинства. Зазначив, що дружина перешкоджає його спілкуванню з дітьми та одного разу намагався взяти дитину зі школи, щоб придбати зимові речі, однак того дня колишня дружина заборонила забрати дитину.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що від відповідача має двох дітей, які потребують щоденного догляду. З 2019 року шлюб між ними розірвано. Неодноразово зверталася до відповідача з проханням про матеріальну допомогу на дітей, але не отримавши допомоги, лише через два роки звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Крім того вказала, що позивач неофіційно працює у своєї матері, яка є фізичною особою-підприємцем, та отримує заробітну плату. Також зазначила, що батько дуже рідко забирає дітей до себе та бабусі, хоча вони просяться в гості до бабусі. Сама вона офіційно не працює, у зв`язку з браком коштів на дітей ходить на стажування з метою влаштування на роботу. На даний час отримує лише допомогу по догляду за дитиною, якої катастрофічно не вистачає для нормального забезпечення дітей харчуванням, одягом та відвідування кружків.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на підставі судового наказу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 березня 2021 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 12.03.2021 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.6).

Згідно довідки серії 12ААА № 551792 від 19.02.2019 року, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з дитинства безстроково. Доступні надомні види праці (а.с.5).

Відповідно до довідки № 556515 про доходи - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Очаківському об`єднаному управлінні ПФУ в Миколаївській області і отримує соціальну пенсію, сума якої складає за жовтень-листопада 2020 року по 1712,00 грн., за грудень 2020 року - березень 2021 - 1769,00 грн. (а.с.2).

Крім того, з виписки амбулаторного хворого, виданої КНП "Очаківський ЦПМСД", ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку з приводу цукрового діабету (інсулінозалежний), знаходиться на постійному прийомі інсулінів, має ускладнення цукрового діабету (а.с.9).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтями 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи що до батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Позивачем не надано доказів зміни його майнового та сімейного стану після видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки.

З наданих документів вбачається, що позивач отримує пенсію по інвалідності у мінімальному розмірі. Проте, даних щодо звернення останнього до соціальних служб або інших відповідних установ за отриманням матеріальної допомоги суду не надано.

Відомості щодо стану здоров`я позивача, який є інвалідом другою групи, не свідчать про зміну майнового стану позивача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, самі по собі не перешкоджають визначенню аліментів на одну дитину у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), і не дають підстав для зменшення частки доходів, що стягується на утримання малолітньої дитини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав жодних доказів щодо існування підстав для зменшення розміру аліментів, а саме зміни його майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я після ухвалення судових рішень, якими присуджено сплату аліментів, тоді як доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Будь-яких доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, які могли бути підставою для зміни розміру аліментів позивач суду не надав.

Крім того, позивач не надав будь-яких доказів неможливості працевлаштуватися після видачі судового наказу, а також доказів про те, що він перебуває на обліку у службі зайнятості і про неможливість працевлаштуватися на зазначені у індивідуальній програмі реабілітації інваліда професії та спеціальності, які йому доступні за станом здоров`я.

Окрім того, відомостей щодо покращення матеріального стану відповідача матеріали справи не містять.

Визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їхнім інтересам.

Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні ст. 81 ЦПК України саме ініціатору позову належить доводити обставини змін його матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я або ж вказати на обставини, що виникли після ухвалення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Отже, позивач не надав доказів такого погіршення його матеріального стану та зміни сімейного стану, які б впливали на обсяг його зобов`язання надавати утримання малолітній дитині, та в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) могли б бути підставою для зменшення визначеної за судовим наказом частки доходів позивача, що стягуються в якості аліментів. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати в сумі 908 гривень слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 -268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх виконання, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 липня 2021 року.

Головуючий