Справа № 523/8655/20
Провадження №2/523/966/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який під час розгляду справи уточнив та в остаточній редакції від 24.03.2021року просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок під літ. «Б», до складу якого входять: житлова кімната площею 13,5 кв. м., житлова кімната площею 12,5 кв. м., кухня площею 9,4 кв. м., вбиральня площею 3,7 кв. м., коридор площею 5,2 кв. м.. Загальна площа будинку - 44,3 кв. м., житлова площа - 26 кв. м.; підсобні приміщення площею 18,3 кв. м., розташований під АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що після смерті його двоюрідної тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем тітки був її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та спадщину на майно не оформив. За життя ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 , проживали разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 мали спільний бюджет, позивач доглядав та піклувався про своїх родичів, які страждали на важку хворобу шизофренію, а тому на думку позивача він в силу положень ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після своїх родичів, оскільки проживав разом з ними. Позивач, звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті родичів. Проте, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Не погоджуючись з позовом ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву у якій вона просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме 1/2 частину житлового будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 посилається на те що вона, як двоюрідна племінниця яка постійно проживала зі своїми родичами має право на частку в спадковому майні.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

10 червня 2020 р. справу було розподіллено в автоматизованому порядку відповідно до вимог відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України та визначено головуючого по справі суддю - Малиновського О.М.

Ухвалою суду від 02 вересня 2020року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи.

Ухвалами суду від 08 жовтня 2020 р., 11 листопада 2020 р., 08 грудня 2020р., 22 квітня 2021року були задоволенні клопотання представника позивача та з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи витребувано документи в підтвердження обставин на які посилався позивач у позові.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті.

ІІІ. Позиції сторін.

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічними позовом ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, просила розглянути справи у її відсутність та задовольнити зустрічну позовну заяву.

ІV.Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Приморським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції складено актовий запис про смерть №74 від 27 січня 2009року, лікарське свідоцтво про смерть №164 від 21 січня 2009р. видано Одеським обласним бюро судово- медичної експертизи. (а.с.89).

Згідно відповіді КП "БТІ" Одеської міської ради від 21.10.2020р. станом на 31.12.2012р. згідно двом записам в реєстровій книзі 168 на сторінці 109, р. №(333)16568, права власності на домоволодіння під АДРЕСА_1 зареєстровані:

-на 23/50 частини (залишок від одиниці) російською мовою - за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 07.07.1976р., р. №2-6198, дата реєстрації: 20.07.1976р., (запис в реєстровій книзі 168 на сторінці 109, р. №(333)16568);

-на 27/50 частини російською мовою - за ОСОБА_3 на підставі рішення Нарсуду Ленінського району м. Одеси від 23.12.1986р., справа №2-1086/1986р., рішення Нарсуду Ленінського району м. Одеси від 09.08.1988р. справа №2-652/1988 дата реєстрації 30.09.1988р. Рішення суду містить висновок що 27/50 частин домоволодіння під АДРЕСА_1 .

Суд вбачає, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 27/50 частин домоволодіння під АДРЕСА_1 (яка належала їй на підставі рішення суду).

Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 01.02.2021р. встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, будь-яких спадкових договорів та заповітів від імені ОСОБА_3 не видавалось.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що Ленінським райбюро ЗАГС м.Одеси складено актовий запис №1500 (а.с.45).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 був її син ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис про смерть № 2057 від 16.02.2019року (а.с.146).

Листом Суворовської державної нотаріальної контори від 02.11.2020року, встановлено, що за даними Спадкового реєстру інформація, щодо заведення спадкової справи до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутня.

На підставі довідок та актів про проживання судом було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , проживали у домоволодінні під АДРЕСА_1 по день своєї смерті. (а.с.121-124).

Згідно позову, ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є його родичами двоюрідною тіткою та троюрідним братом, з якими він проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , допомагав матеріально, купував одяг та продукти харчування, предмети домашнього вжитку, лікував та оплачував комунальні послуги.

В підтвердження родинних стосунків позивачем були надані наступні докази.

Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виданого Ленінським ЗАГС м.Одеси, актовий запис№1432, батьками ОСОБА_1 , є батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 (а.с.33).

Мати позивача ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб складеним Райбюро ЗАГС Ленінського р-ну м.Одеси, актовий запис№1459, дошлюбне прізвище ОСОБА_8 , 1935 р.н. « ОСОБА_9 »( а.с.29).

Свідоцтвом про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , виданого Державним ЗАГСом, актовий запис№ 3987, встановлено що батьками ОСОБА_10 , є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.32).

Дід позивача ОСОБА_13 , згідно архівної довідки №1560/05 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 та його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_15 (дід позивача) мав рідного брата ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Згідно архівної довідки № 1561/05 ОСОБА_17 народилась ІНФОРМАЦІЯ_12 та її батьками є « ОСОБА_18 » та « ОСОБА_19 ».

Таким чином, ОСОБА_17 та мати позивача ОСОБА_20 є двоюрідними сестрами, а ОСОБА_3 є двоюрідною тіткою ОСОБА_1 . Розбіжності у написанні прізвищ ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у архівній довідці, актовому записі про смерть не є суттєвими для розгляду справи та при їх дослідженні та співставленні, зокрема дати народження, по-батькові, було з`ясовано, що такі розбіжності пов`язані з помилковим написанням прізвищ у документах при їх перекладі.

Як було зазначено вище в даному рішенні суду ОСОБА_3 мала сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який з урахуванням встановлених родинних відносин є троюрідним братом позивача ОСОБА_1 та був єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , оскільки її батько ОСОБА_23 , помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , її мати ОСОБА_24 , померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , її рідний дядько ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , її двоюрідна сестра(мати позивача та відповідача) ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_15 .

Відповідач у справі ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Ленінським бюро ЗАГС від 26 червня 1970року, актовий запис №1053 (а.с.148).

А тому, з урахуванням родинних зв`язків встановлених у даному рішенні суду ОСОБА_3 є двоюрідною тіткою ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 є троюрідним братом відповідача.

Позивач та відповідач по справі зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з 22.10.1986року, ОСОБА_1 з 30.01.1985 року по даний час.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно актового запису про смерть №74 від 27 січня 2009року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час її смерті, разом з нею був зареєстрований та проживав в будинку АДРЕСА_1 її син, ОСОБА_4 .

Відтак, ОСОБА_4 в силу ч.3 ст.1263 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді 27/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (літ. «Б»), яка належала ОСОБА_3 на підставі рішення Нарсуду Ленінського району м. Одеси від 23.12.1986р., справа №2-1086/1986р., рішення Нарсуду Ленінського району м. Одеси від 09.08.1988р. справа №2-652/1988 дата реєстрації 30.09.1988р..

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть № 2057 від 16.02.2019року) та за даними Спадкового реєстру інформація, щодо заведення спадкової справи до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутня.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відтак, судом досліджується питання про встановлення факту родинних відносин, що є наслідком можливого прийняття спадщини ОСОБА_1 як спадкоємцем п`ятої черги в силу ст.1265 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є родичами, шостого ступеню спорідненості, як троюрідні брати.

Відповідно до Роз`яснення Міністерства Юстиції України від 11.10.2011 р. «Окремі питання спадкування», "Ступінь споріднення", тобто кількість народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв`язках. До родичів четвертого ступеня споріднення належать діти рідних племінників та племінниць спадкодавця (двоюрідні онуки та онучки) і рідні брати та сестри його діда та баби (двоюрідні дід та баба). До родичів п`ятого ступеня споріднення - діти його двоюрідних онуків і онучок (двоюрідні правнуки та правнучки), діти його двоюрідних братів та сестер (двоюрідні племінниці та племінники), діти його двоюрідних дідів та бабок (двоюрідні дядьки та тітки). Родичі шостого ступеня споріднення це - діти його двоюрідних правнуків та правнучок (двоюрідні праправнуки та праправнучки), діти його двоюрідних племінників та племінниць (троюрідні онуки та онучки), діти його двоюрідних дядьків та тіток (троюрідні брати та сестри). У п`яту чергу право на спадкування мають родичі четвертого - шостого ступеня споріднення, якщо відсутні спадкоємці перших чотирьох черг.

За змістом частин 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у даному будинку з 30.01.1985року. ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 05 липня 1974 року по день смерті.

Актом про проживання, засвідченого начальником ОСОН «Слобідський» Казадаєв В.В., встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали у будинку АДРЕСА_1 разом, в будинку знаходились їх речі, сплачували комунальні послуги, вели спільне господарство.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зазначені норми встановлюють дві умови за яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, це - постійне проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті та/або звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За відсутністю підтвердження однієї із вказаних умов з боку спадкоємця, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживав зі спадкодавцем, а тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вказані вище норми, слід дійти висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, такі перешкоди є непереборними, які неможливо усунути не інакше, як в судовому поряду. При цьому, суд наголошує, що відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.

Як було встановлено, ОСОБА_25 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав відсутності доказів про постійне проживання з спадкодавцем, а також документів підтверджуючих право власності ОСОБА_4 на майно. З огляду на підстави відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, ту обставину, що єдиним способом захисту прав позивача є звернення до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, проте підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з урахуванням встановлених вище обставин, щодо прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , як спадкоємцем першої черги за законом, спадкуванню підлягає майно яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак вимоги щодо визнання права власності на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 є безпідставні.

Відповідач у справі ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою ОСОБА_1 та троюрідною сестрою ОСОБА_4 у зустрічній позовній заяві посилається, на те що вона з 22.10.1986року зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її троюрідним братом ОСОБА_4 вела спільне господарство та доглядала за ним по день його смерті, а тому в силу ст.1268 ЦК України, як родичка спадкодавця має право на спадкування за законом в п`яту чергу, як і ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

З огляду на викладені вище, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за ним право власності на 1/2 частину від 27/50 частини домоволодіння під літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково шляхом визнання за нею право власності на 1/2 частину від 27/50 частини домоволодіння під літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав визначених у рішенні суду.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину від 27/50 частини домоволодіння під літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 27/50 частини домоволодіння під літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 25 червня 2021 р.

Суддя