Провадження №2/522/2994/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Одеса

Приморського районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прозобовязання не чинити перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020 року позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, відповідно якої просила зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 та просила стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., зокрема вирішити питання про судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , вона фактично позбавлена можливості користуватись належним майном, оскільки ОСОБА_2 та інші невідомі особи постійно перешкоджають їй доступу до приміщення, змінюють там замки та вхідні двері, що стало наслідком неодноразових звернень до правоохоронних органів. Водночас ОСОБА_1 вважає, що неможливість користування належним їй майном завдало їй моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 100 000 грн. Вважає, що за вказаних обставин її права підлягають судовому захисту.

Ухвалою суду від 28.12.2020 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачеві у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Приморського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Копія ухвали суду від 28.12.2020 року отримана сторонами.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав та інших клопотань не заявлено.

Сторони у судове засідання, 22.02.2021 року не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

На адресу суду від представника позивача адвоката Лічмана В.Л. надійшла заява, в якій він наполягав на задоволенні позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутність та відсутність позивача.

У свою чергу представник відповідача адвокат Бикова О.В. просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. У своїй заяві на адресу суду адвокат Бикова О.В. зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими обгрунтовано позов, зазначила про недоведеність вини з боку відповідача, відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою. Просила суд розглянути справу за її відсутність та відсутність її довірителя.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 26.02.2021р..

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги є недоведованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.12.2020р. ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу укладеного 26.07.2010р.

18.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася на адресу Портофранківського ВП Приморського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області на предмет конфлікту із сусідом ОСОБА_3 щодо користування гаражем, що також вбачається з талона-повідомлення від 18.10.2019р. По суті звернення органами поліції рекомендовано вирішувати спірні питання в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зч.ч.1,2ст.77ЦПК України належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, що такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та достовірних доказів, що відповідач ОСОБА_2 чинить будь-які перешкоди у користуванні власністю, яка належить ОСОБА_1 а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог про зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні нежитловим приміщенням.

Поняття моральної шкоди й порядок її відшкодування визначаються ст. 23 ЦК України.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, приниженні честі, а також ділової репутації. Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути: порушення майнових прав тощо. Моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її задала, за наявності такої шкоди, вини заподіюча та наявністю причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіюча.

Завдані моральні страждання позивач оцінив у розмірі 100 000, 00 грн..

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Підставою стягнення моральної шкоди позивач зазначила протиправні дії відповідача у вигляді перешкоджання користуванню нежилим приміщенням. Проте зазначені обставини суду не доведені, а також не зазначено обґрунтованість розміру такої шкоди у сумі 100 000 грн., та які саме страждання понесла позивачка.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження тверджень позивача про завдання їй відповідачем моральної шкоди, обґрунтувань стягнення зазначено розміру, суду також не надано.

З доказів, представлених суду вимоги про завдання моральної шкоди суд вважає не обґрунтованими і також не підлягають задоволенню. У разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16, 23, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 49, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди та судових витрат відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2021 року.

Суддя: Л.В. Домусчі