Справа № 153/620/21
Провадження № 22-ц/801/1259/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 рокуСправа № 153/620/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко А.В.,

учасники справи:

позивач: приватне сільськогосподарське підприємство «Вікторія»,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля»», ОСОБА_1 ,

розглянув апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Швеця Р.В., в цивільній справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Вікторія» до приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору найму (оренди), за заявою представника позивача ПСП «Вікторія» адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни про забезпечення позову,

встановив:

В квітні 2021 року представник приватного сільськогосподарського підприємства «Вікторія» адвокат Аваєва Наталія Валеріївна звернулась до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору найму (оренди).

Водночас, разом з позовною заявою, представником позивача приватного сільськогосподарського підприємства «Вікторія» адвокатом Аваєвою Наталією Валеріївною подано заяву про забезпечення позову в якій просила суд заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0041; заборонити Приватному акціонерному товариству «Продовольча компанія «Поділля» (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на використання та виконання будь-яких робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0041, а саме: виконувати роботи, пов`язані з обробкою ґрунту (оранка, культивування, внесення мінеральних добрив та засівання площ сільськогосподарськими культурами, збирання врожаю, тощо), використовувати її для будь-яких потреб.

Заява мотивована тим, що між ПСП «Вікторія» та ОСОБА_2 , як власником земельної ділянки, 04 червня 2010 року було укладено договір оренди землі №195 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0041, площею 1,6517 га, яка розташована на території Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, строком на 10 років, а саме до 24 грудня 2020 року, який додатковою угодою до вказаного договору оренди землі від 18 червня 2018 року був продовжений до 20 років, тобто до 2030 року.

Проте, відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2020 року зареєструвала за собою право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0041 та 06 жовтня 2020 року уклала договір оренди землі з ПАТ «Продовольча компанія «Поділля», з реєстрацією іншого речового права (права оренди) в Державному реєстрі речових прав 06 жовтня 2020 року (рішення про державну реєстрацію індексний номер 54499926 від 09 жовтня 2020 року, номер запису про інше речове право: 38587519).

Позивач вважає, що його право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:005:0041 порушене, тому звернувся до суду з позовом до ПАТ ПрАТ «ПК «Поділля» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору найму (оренди).

Відтак, при поданні вказаного позову виникла необхідність у забезпеченні позову, оскільки позивач має незавершене виробництво на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0041, у зв`язку з тим, що дія договору оренди землі №195 від 04 червня 2010 року закінчилась лише 24 грудня 2020 року, тобто, на момент проведених осінньо-польових робіт та закладання майбутнього врожаю 2021 року.

Крім цього, позивач є носієм першочергового права на спірну земельну ділянку, яке ним втрачено не було. Незабезпечення позову ускладнить або може унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки обробка землі і посів на ній вимагає подальшого фактичного користування позивачем до моменту збору з неї сільськогосподарської продукції.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року клопотання представника позивача ПСП «Вікторія» адвоката Аваєвої Н.В., про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0041.

В іншій частині клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що неприйняття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову в частині заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0041, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а вказаний вид забезпечення позову буде розумним, співмірним та відповідатиме обставинам справи. Разом з тим, заявником не було вказано обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зокрема шляхом заборони відповідачам вчиняти дії, спрямовані на використання та виконання будь-яких робіт на спірній земельній ділянці з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення.

Не погоджуючись з ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просила оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що на думку останньої застосовані заходи забезпечення позову фактично забороняють суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із відчуженням права власності на земельну ділянку, у зв`язку із чим позбавляють можливості власнику розпоряджатися власною земельною ділянкою. Вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів, а суд попередньої інстанції не перевірив чи відповідачі вчиняють дії на порушення прав та інтересів учасників справи, а також, чи невжиття вказаних заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання у майбутньому рішення суду. Крім того вказує на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 525684200:02:005:0041 щодо якої позивачем подано заяву про забезпечення позову та судом забезпечено позов не ідентифікується за відповідачем та не належить їй на праві приватної власності, оскільки земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_1 має кадастровий номер :02:005:0041, а тому щодо останньої не можуть застосовуватись заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду частково не відповідає.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини третьої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову в даній справі є вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору оренди від 06 жотвня 2010 року укладеним ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» та ОСОБА_1 та визнання поновленим договору оренди землі № 195 від 04 червня 2010 року на земельну ділянку на підставі додаткової угоди.

Незастосування заходу забезпечення даного позову шляхом встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки та проводити будь які дії по використанню земельної ділянки належної відповідачу, не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, окрім того такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки накладення арешту на майно обмежує правомочності власника розпоряджатися та використовувати його.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Накладення арешту на земельну ділянку є втручанням у право власника на мирне володіння майном.

Натомість, враховуючи зміст вимог позову ПСП «Вікторія», таке втручання як арешт, не є виправданим, оскільки воно не спрямоване на забезпечення виконання рішення суду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для забезпечення позову в вищезазначений спосіб.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції в задоволеній її частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про залишення заяви без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року в задоволеній її частині скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача ПСП «Вікторія» адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни про забезпечення позову, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0041.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета