Справа № 486/1973/19
Провадження № 2/486/19/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Коршак О.В.,

за участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Явтушенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина та онука,

без участі відповідача та його представника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина та онука.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.08.2013 р. розірвано. Від даних шлюбних відносин у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який є онуком ОСОБА_2 .. Після розірвання шлюбу між батьками, дитина проживала з матір`ю в квартирі бабусі за адресою: АДРЕСА_1 , де був зареєстрований з 05.07.2011 по 25.02.2016. Відповідно до рішення Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 17.08.2016 р. місце проживання малолітнього ОСОБА_5 визначено з батьком ОСОБА_3 .. До 09.11.2019 р. відповідач декілька разів перешкоджав матері та бабусі у спілкуванні з ОСОБА_6 , але це вирішувалось без конфлікту. ОСОБА_6 перебував у бабусі з 17.08.2016 по 09.11.2019 кожні вихідні та канікули. Однак, з 15.11.2019 ОСОБА_3 став чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з ОСОБА_6 , не надає можливості бачитися їм з дитиною. Неодноразові спроби вирішити дане питання шляхом переговорів та взаємних поступок залишились безрезультатними у зв`язку з чим вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Крім того, ОСОБА_3 мотивував свої дії щодо дитини тим, що вимагав від ОСОБА_1 оформлення дозволу на вивіз сина за кордон і, у разі надання останньою такого дозволу, він не буде чинити перешкод у спілкуванні з ОСОБА_6 . Просять суд зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином та онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити їм - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 участь у виховані та спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_6 шляхом побачень за місцем їх спілкування: щоп`ятниці з 17-00 год. до 20-00 год. неділі без присутності батька та у святкові дні і канікули до моменту відвідування шкільного закладу, необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між матір`ю з сином та бабусею з онуком; стягнути з відповідача на користь позивачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 400 гривень та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, однак відповідач надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позовну заяву не визнає, просить відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без його участі та без участі його представника. Відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачами не надано доказів, які б свідчили про те, що він перешкоджає останнім у спілкуванні з дитиною. ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо сина не виконує, участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться життям сина, його успіхами, здоров`ям, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, аліменти на утримання сина за рішенням суду не сплачує, заборгованість по сплаті аліментів становить понад 10 000 гривень, дитина повністю перебуває на його утриманні. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, раніше судима за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та крадіжки. На даний час в провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 309 КК України. Він ніколи не перешкоджав ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, однак вона сама цього не хотіла. ОСОБА_6 завжди відвідував бабусю ОСОБА_2 , залишався у неї на вихідні, якщо бажав. Він ніколи не перешкоджав цьому. Більш того, ОСОБА_2 їздила відвідати ОСОБА_1 , яка перебувала в Центрі, де лікувалась від наркозалежності, і брала з собою ОСОБА_6 , щоб він відвідав маму. На його думку, ОСОБА_1 можливо бажає за рахунок рішення суду та інших документів «прикритися» материнством у кримінальних справах. Вважає, що незалежно від результату розгляду даної справи ставлення ОСОБА_1 до дитини не зміниться, а материнський інстинкт не відновиться.

Представник органу опіки та піклування просила суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши позивачів та представника третьої особи, враховуючи позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.07.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_7 (а. с. № 8).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.08.2013 р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розірвано, рішення набрало законної сили 30.08.2013 р. (а. с. № 9).

Після реєстрації шлюбу 26 вересня 2014 року з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а. с. № 6).

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області за № 213 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 » від 17.08.2016 р., місце проживання малолітнього ОСОБА_5 визначено з його батьком ОСОБА_3 (а. с. № 11).

ОСОБА_11 з батьком проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії довідки (про склад сім`ї та реєстрацію), виданої Центром надання адміністративних послуг міста Южноукраїнськ, ОСОБА_11 з 05.07.2011 р. по 25.02.2016 р. був зареєстрований за адресою реєстрації матері ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 (а. с. № 12).

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу ( ст. 263 СК України).

Як стверджують позивачі з 15.11.2019 ОСОБА_3 чинить їм перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_6 , не надає їм можливості бачитися з дитиною, неодноразові спроби вирішити дане питання шляхом переговорів та взаємних поступок залишились безрезультатними.

В свою чергу відповідач, заперечуючи проти позовних вимог позивачів, вказав у відзиві на позовну заяву, що він ніколи не перешкоджав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_6 .

Відровідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Будь-яких доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною та спростовували б вищевказані твердження відповідача, останніми суду не надано.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Органом опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області надано до суду висновки щодо визначення способу участі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак прийняти їх до уваги суд не може, оскільки вказані висновки не стосуються даного спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_12 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, так як під час розгляду справи залишились недоведеними позивачами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу), понесені позивачами, розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 157, 159, 257, 263 СК України, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина та онука, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін

Повне рішення складено 26 лютого 2021 року.