ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1522/20

Головуючий у першій інстанції Меженнікова С. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/429/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді Бобрової І.О.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

з участю секретаря Шкарупи Ю.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Серединська територіальна громада в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Олишівська територіальна громада в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Петрикеєм Іваном Анатолійовичем, на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Серединської територіальної громади в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Олишівської територіальної громади в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

місце постановлення рішення судом першої інстанції м.Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 29.12.2020,

У С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом в якому, уточнивши в листопаді 2020 року позовні вимоги, просив визнати за ним, як спадкоємцем, в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Серединка Чернігівського району Чернігівської області, право на земельну частку (пай) розміром 5,86 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала в колективній власності СЗАТ «Агрокомсинтез» (смт Олишівка, Чернігівського району, Чернігівської області) та після його ліквідації перейшла у власність Олишівської територіальної громади в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, що за життя належало ОСОБА_2 , якого помилково не було включено до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 65 від 28.11.1995.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем майна свого покійного батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина за заповітом. За заявою позивача у Чернігівській районній державній нотаріальній конторі була відрита спадкова справа і видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Крім того ним з`ясовано, що до складу спадщини входить також право на земельну частку (пай) із земель колективної власності СЗАТ «Агрокомсинтез», яке він не може оформити, оскільки його батька помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Про те, що його батько був членом колгоспу «Червоний маяк», який був приєднаний до колгоспу ім.Кірова, а в подальшому 20.07.1994 на основі розпорядження Чернігівської районної ради народних депутатів на базі колгоспу ім.Кірова створено СЗАТ «Агрокомсинтез», та мав бути включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) і повинен був отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) свідчать копії протоколів засідань правління колгоспу «Червоний маяк», де його батько неодноразово згадувався не тільки як член відповідного колгоспу, а також як член правління колгоспу (протоколи № 7 від 03.04.1958, № 5 від 11.04.1961, № 7 від 06.03.1962); трудовою книжкою колгоспника ОСОБА_2

22.11.1995 СЗАТ «Агрокомсинтез» було видано Державний акт на право колективної власності на землю на підставі розпорядження Чернігівської РДА Чернігівської області № 65. Але до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) його батька помилково не включили.

З огляду на викладене вище, позивач не може оформити спадщину на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та дослідження доказів, допущення неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 29.12.2020, та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Так, на думку скаржника, суд не звернув увагу на положення п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Судом не з`ясовано, чи дійсно ОСОБА_2 був членом КСП, чи працював він в колгоспі «Червоний маяк», що в подальшому був приєднаний до колгоспу ім.Кірова, який в свою чергу був реорганізований шляхом перетворення в СЗАТ «Агрокомсинтез», та чи залишився він членом зазначеного підприємства при виході на пенсію. Також з`ясуванню підлягало питання включення особи як члена КСП до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

На думку скаржника судом було не в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, їм не була надана оцінка в контексті їх належності та допустимості.

Судом залишено без розгляду клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 , який міг би підтвердити факт включення ОСОБА_2 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та який на той час обіймав посаду члена комісії по розпаюванню земель СЗАТ «Агрокомсинтез». Судом залишено поза увагою та не надано правової оцінки тому факту, що ОСОБА_2 вийшов на пенсію залишаючись членом колгоспу «Червоний маяк».

Посилання суду на відсутність доказів приєднання колгоспу «Червоний маяк» до колгоспу ім.Кірова не може слугувати достатньою підставою для висновку про те, що даний факт не мав місця. При цьому жоден з учасників справи не оспорював цього факту.

Також скаржник зазначає, що законодавець пов`язує виникнення права особи на земельну частку (пай) не з часом внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Висновок суду про те, що ОСОБА_2 не був включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, ґрунтується виключено на повідомленні Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах ГУ Держгекокадастру у Чернігівській області. Разом з тим встановлено, що цей список громадян членів СЗАТ «Агрокомсинтез», які отримали право на земельну частку (пай) відсутній.

В обґрунтування незаконності судового рішення скаржник посилається також на те, що сертифікати на земельну частку (пай) по СЗАТ «Агрокомсинтез» оформлювались та видавались після рішення Чернігівської РДА від 02.03.2000. Тобто ОСОБА_2 за життя не міг знати про те, що він не отримає даний сертифікат.

Звертає увагу і на той факт, що відповідачі пред`явлений позов визнали та не заперечували з приводу його задоволення.

Адвокат Петрикей І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду від 29.12.2020 та задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, винесення його з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним встановленням обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Так, скаржник вказує, що батько позивача ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) як член КСП, який раніше працював в ньому. Факт членства встановлено на підставі наданих позивачем до справи документів. Встановити чи був все ж таки включений ОСОБА_2 до списку не вбачається за можливе, оскільки вказаний список відсутній.

Зазначає, що висновок про те, що ОСОБА_2 не був включений в список громадян, які отримали сертифікати по колишньому СЗАТ «Агрокомсинтез», зроблено виключено на підставі відсутності запису в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що свідчить лише про відсутність сертифікату, проте не про відсутність особи в зазначеному списку.

Вказане, на думку скаржника, не позбавляє законного права ОСОБА_2 на отримання земельної частки (пай).

Судом не враховано положення діючого на час виникнення спірних правовідносин ЦК УРСР, яким ОСОБА_2 надавався трирічний строк на звернення до суду за відновленням/визнанням його прав на земельну частку (пай), яким останній скористатися не зміг.

Судом не було вирішено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_3 .

Не враховано положення ЗК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, Указ Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», роз`яснень, що викладені в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку про те, що незважаючи на включення чи не включення особи до списку вона має право на земельну частку (пай) і таке право може бути успадковане.

Своїм правом не подачу відзивів на апеляційні скарги відповідачі Серединська територіальна громада в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Олишівська територіальна громада в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, - не скористалися.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів набуття спадкодавцем ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) у землі, виділеній СЗАТ «Агрокомсинтез» у колективну власність. За життя ОСОБА_2 не реалізував свого права на звернення за захистом порушеного права, а тому його спадкоємець ОСОБА_1 не може успадкувати того, що не було набуте спадкодавцем за життя.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 , 1920 року народження, працював в колгоспі «Червоний маяк» Серединської сільради Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується копією трудової книжки колгоспника від 31 січня 1968 року № 121. Останній запис в даному документі стосується 1982 року ( а.с.12). Пенсія за віком призначена ОСОБА_2 з 01.01.1984 (а.с.11).

Інформація щодо наявності членства ОСОБА_2 в колгоспі в 1983 році та місця його роботи на час призначення пенсії матеріали справи не містять.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11 зворот). Після смерті останнього ОСОБА_2 прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.9).

В позовній заяві позивач зазначає, що 24.06.1993 колгосп «Червоний маяк» був приєднаний до колгоспу ім. Кірова в смт Олишівка Чернігівського району та області. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження даних обставини.

Відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Чернігівський районний трудовий архів» Чернігівської районної ради № 239-11 від 04.04.2019, у протоколі загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім.Кірова смт Олишівка № 1 від 11.02.1994 зазначено щодо прийняття постанови про реорганізацію колгоспу ім.Кірова та створення СЗАТ фірма «Агрокомсинтез». На підставі розпорядження голови Чернігівської районної ради № 7 від 02.07.1994 «Про державну реєстрацію сільськогосподарського закритого акціонерного товариства фірми «Агрокомсинтез» колгосп ім.Кірова ліквідовано та зареєстровано СЗАТ фірма «Агрокомсинтез» зі статусом юридичної особи, яке створене шляхом перетворення колгоспу ім.Кірова в акціонерне товариство СЗАТ фірму «Агрокомсинтез» смт Олишівка Чернігівського району. СЗАТ фірму «Агрокомсинтез» було ліквідовано як юридичну особу на підставі ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2011 у справі № 9/70б/3б/3б (5/67б/49б/44б/12б/117б/5б/4б/3б) (а.с.93-99).

Розпорядженням Чернігівської РДА Чернігівської області від 22.11.1995 № 65 передано у колективну власність СЗАТ «Агрокомсинтез» смт Олишівка Чернігівського району для сільськогосподарського виробництва землі загальною площею 9463,6 га та видано державний акт на право колективної власності на землю від 22.11.1995 серії ЧН-022 (а.с.39).

Відповідно до листа Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 06.08.2020 № 9-25-0.212-728/118-20 в розпорядженні управління є примірник державного акта на право колективної власності на землю СЗАТ «Агрокомсинтез» від 22 листопада 1995 року серії ЧН-022 без додатку списку громадян-членів колективного сільськогосподарського товариства СЗАТ «Агрокомсинтез» ( а.с.38).

На заяву ОСОБА_1 Міжрайонним управлінням у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 30.01.2020 за № 31-25-0.212-542/178-20 була надана відповідь, відповідно до якої ОСОБА_2 не включений в список громадян, які отримали сертифікати по колишньому СГАТ «Агрокомсинетз», про що свідчить відсутність запису в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) (а.с.17).

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилався на те, що його батько ОСОБА_2 був членом колгоспу ім.Кірова та мав право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», проте помилково не був включений до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю.

В апеляційній скарзі позивач змінив позицію і стверджував, що його батько був включений до цього списку, однак винайти даний список не вдалося.

За змістом статей Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Зазначене узгоджується із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 544/1095/18.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц (провадження № 61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17 (провадження № 61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 (провадження № 61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 (провадження № 61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц (провадження № 61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18 (провадження № 61-5685св19), від 27 січня 2021 року у справі № 397/868/19 (провадження № 61-15954св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 478/1364/18 (провадження № 61-15881св 19).

Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Як вказано вище, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто спадщина після його смерті відкрилася до 01 січня 2004 року.

У статті 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

На відміну від ЦК України (2003 року), ЦК Української РСР (1961 року) не містив окремої норми, яка визначала склад спадщини. За змістом глави VІІ «Спадкове право» успадкувати після спадкодавця було можливо лише речі матеріального характеру спадкове майно та обов`язки спадкодавця. Спадкування права, на що посилається позивач у справі, ЦК УРСР (1961 року) не передбачав.

Крім того, позивачем не доведений ані факт включення ОСОБА_2 до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю від 22.11.1995, ані факт членства покійного ОСОБА_2 в колгоспі ім. Кірова, колгоспі «Червоний маяк» та в СЗАТ «Агрокомсінтез».

Згідно з Примірним статутом колгоспу, прийнятим Третім Всесоюзним з`їздом колгоспників і затвердженим постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28 листопада 1969 р. N 910, громадянин приймається в члени колгоспу на підставі його заяви, яка розглядається правлінням колгоспу в місячний термін. Колгоспники мають право на отримання роботи в громадському господарстві колгоспу з гарантованою оплатою відповідно до кількості і якості вкладеної ними праці. Право на працю гарантується і тим, що всі роботи в господарстві колгоспу виконуються особистою працею колгоспників. Допускається залучення на роботу за трудовим договором фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (ст. 24 Примірного статуту).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції 1992 року) членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України.

Пунктами 1 та 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки неможливо успадкувати те, що не було набуте спадкодавцем за життя.

Позивачем не доведено, що його батько ОСОБА_2 , як спадкодавець, набув право на земельну частку (пай) із земель СЗАТ «Агрокомсінтез».

Вказане спростовує доводи скаржника з даного питання.

Його твердження, що суд неналежно дослідив всі надані ним докази є голослівними. Клопотання про допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 позивач в підготовчих судових засіданнях не порушував, ухвала про залишення даного клопотання без розгляду не виносилася, про що свідчать протоколи судових засідань від 26.11.2020 (а.с.141) та від 16.12.2020 (а.с.155). Доводи, що даний свідок міг підтвердити факт внесення прізвища ОСОБА_2 до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на положення ст.78 ч.2 ЦПК України.

За життя ОСОБА_2 не доводив наявності у нього права на земельну частку (пай) як члена СЗАТ «Агрокомсинтез».

Посилання позивача на те, що на момент смерті спадкодавця строк позовної давності не сплинув, не впливає на правильність висновків суду.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Петрикеєм Іваном Анатолійовичем, - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.Є.Мамонова

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 26.02.2021.