Cправа № 127/7542/21
Провадження № 2/127/1331/21
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

вимоги позивача:

-визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

26 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Вимоги позову мотивовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказані квартирі зареєстровано місце проживання відповідача - ОСОБА_2 , однак остання не проживає в житловому приміщенні квартири понад один рік без поважних причин про що складено відповідний акт. Відповідач не є родичом позивача, була дружиною сина - ОСОБА_3 , їхній шлюб було розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2020 року.

Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, особистих речей в квартирі не має. За останній період комунальні послуги по вказаній квартирі сплачує син позивача, який там фактично проживає із 2014 року та здійснює утримання квартири та сплачує комунальні послуги.

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію чи скористатися правом продажу нерухомості.

З підстав зазначених вище позивач звернулась до суду із даною позовною заявою.

12 квітня 2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву у якому просив суд відмовити в задоволенні вимог позову у зв`язку з їх недоведеністю (а.с. 76-80).

Одночасно із відзивом на позовну заяву представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження із викликом сторін (а.с. 85-87).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року задоволено заяву судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудя О.О. про самовідвід та відведено вказаного суддю від розгляду цивільної справи № 127/7542/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 91, 92).

21 квітня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив значивши, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна (а.с. 96-97). Одночасно заперечувала щодо клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, вважає за доцільне провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 21 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 297, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 8-10). Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 березня 2015 року (а.с. 11).

Як вбачається із відомостей наданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, у вказаній вище квартирі з 31 липня 2017 року зареєстровано місце проживання відповідача - ОСОБА_2 (а.с. 105).

Відповідач з 24 липня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із сином позивача ОСОБА_5 , який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2020 року між ними було розірвано (а.с. 15, 81-82).

Із Акту № 127м, складеного 25 березня 2021 року міським комунальним підприємством «Управляюча компанія Київська» вбачається, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з лютого 2020 року. Акт складено за свідченнями сусідів, які проживають в квартирах 44, 36, 54 (а.с. 16).

Як вбачається із щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, поданою ОСОБА_2 15 березня 2021 року, зареєстроване місце проживання відповідача задекларовано як: АДРЕСА_2 , а місце фактичного проживання - АДРЕСА_3 , місце роботи - Барський районний суд Вінницької області, секретар судового засідання (а.с. 17-21).

В матеріалах справи наявні квитанції про оплату житлово комунальних послуг у період з лютого 2020 року по лютий 2021 року, оплата яких здійснюється сином позивача - ОСОБА_3 (а.с. 22-68).

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, що підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають норми прямої дії Конституції України та відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вбачається, що під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року (справа № 447/455/17) виснувала, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Водночас, припинення права користування відповідача спірним житлом має відповідати пропорційності в розумінні положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У даному аспекті суд враховує те, що відповідач є колишнім членом сім`ї позивача, не проживає у спірному житлі щонайменше з лютого 2020 року, має інше постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Доказів того, що відповідач має потребу у спірному житлі, суду не надано і матеріали справи відповідних даних не містять.

Разом із тим, судом встановлено порушення права позивача, як у контексті статті 8 Конвенції, так і як власника житлового приміщення, що гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси відповідача, який є колишнім членом сім`ї позивача, а відтак, правові підстави користування чужим майном у відповідача відсутні.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не спростовано ту обставину, що вона проживає з 2020 року у м. Бар Вінницької області, адже таке місце проживання відповідачем зазначено у щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік. Також відповідачем не надано доказів того, що нею приймалась участь в утриманні помешкання та оплаті житлово комунальних послуг в спірній квартирі, оскільки, як встановлено судом, такі витрати ніс син позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного наданого суду доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеними посилання позивача на те, що відповідач не мешкає у належному позивачу на праві приватної власності житловому приміщенні без поважних причин, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо усунення їй перешкод у користуванні квартирою, шляхом визнання відповідача такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк