Справа № 303/1734/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.

з участю секретаря: Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правонаступниками якого є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2015 року у складі судді Камінського С.Е. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , правонаступниками якого є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , правонаступником якого є територіальна громада м. Мукачева в особі Мукачівської міської ради, про визначення часток співвласників у спільній сумісній власності, виділ часток в натурі та поділ земельної ділянки, -

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що 10 вересня 2013 року на підставі договору дарування часток домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О., позивачі набули право власності на 8/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , кожен по 4/24 частини. Указане домоволодіння розміщене на земельній ділянці, загальною площею 0,4556 га. На момент укладення вказаного договору позивачам не було відомо про те, що земельна ділянка під даним домоволодінням на підставі рішення 30-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 27 березня 2008 року передана у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Під час відчуження позивачам частки у вищевказаному домоволодінні, попередній власник не укладав з ними договору на відчуження належної йому частини земельної ділянки. Позивачі вважали, що з моменту укладення вищевказаного договору дарування до них перейшло і право власності на частину даної земельної ділянки.

З урахуванням зміни позовних вимог та викладеного, позивачі просили виділити їм в натурі по 4/24 (8/24) частини домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок позначений на плані під літ. «А», загальною площею 89,40 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 .

Визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташовану по АДРЕСА_1 , призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, визначивши ОСОБА_1 4/24 частини, ОСОБА_2 4/24 частини.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 8/24 частини земельної ділянки, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташованої по АДРЕСА_1 та призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до ІІ варіанту розподілу земельної ділянки, запропонованого у висновку судової інженерно-технічної експертиза від 18 вересня 2015 року № 98.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_10 в натурі по 4/24 (8/24) частини домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок позначений на плані під літ. «А», загальною площею 89,40 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 .

Визначено розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташовану по АДРЕСА_1 , призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, визначивши ОСОБА_1 4/24 частини, ОСОБА_2 4/24 частини.

Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 8/24 частини земельної ділянки, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташованої по АДРЕСА_1 та призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2015 року в частині вимог щодо визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та виділ 8/24 частини земельної ділянки в натурі скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржили рішення суду в апеляційному порядку в частині відмови у виділі саме в натурі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 8/24 часток земельної ділянки, та просили скасувати рішення у цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення зазначеної позовної вимоги. У іншій частині рішення суду першої інстанції позивачами не оскаржено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мотивовано тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо виділу 8/24 часток земельної ділянки саме в натурі є незаконним, не обґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновок суду, на підставі якого ухвалено рішення в частині оскаржуваної вимоги, не відповідає обставинам справи, оскільки ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 липня 2015 року було призначено інженерно-технічну експертизу, за результатами якої було складено Висновок №98 від 18 вересня 2015 року, у якому експертом встановлено, що виділ в натурі часток співвласників земельної ділянки технічно можливий та запропоновано два варіанти такого виділу. Якщо на думку суду позовна вимога була не чітко і не конкретно сформульована , суд зобов`язаний був таку уточнити. Крім того, на думку апелянтів, не відповідає нормам процесуального права і висновок суду першої інстанції про те, що у випадку виділу 8/24 часток земельної ділянки саме в натурі, суд вийшов би за межі позовних вимог. У зв`язку з вищезазначеним, просять рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у виділі саме в натурі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 8/24 часток земельної ділянки та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 оскаржили рішення суду в апеляційному порядку в частині позовних вимог про визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташовану по АДРЕСА_1 , призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, визначивши ОСОБА_1 - 4/24 частки, ОСОБА_2 - 4/24 частки та виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 8/24 частки земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . Просили у цій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

Апеляційну скаргу відповідачів по справі ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 мотивовано тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та виділу позивачам 8/24 частки земельної ділянки є не обґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Розмір земельної ділянки складає 0, 4556 га і є шість співвласників земельної ділянки, тобто кожному із співвласників має належати по 0, 075 га. Суд першої інстанції збільшив частку позивачів у два рази, виділивши їм майже 0, 15 га, які попередньому власнику ОСОБА_8 ніколи не належали. В договорі дарування, укладеному між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 не міститься жодних даних про перехід права власності на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 . У зв`язку з вищезазначеним, просять оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0, 4556 га, розташовану по АДРЕСА_1 , призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, визначивши: ОСОБА_1 - 4/24 частки, ОСОБА_2 - 4/24 частки та виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 8/24 частки земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 і в цій частині відмовити в задоволенні позову. В решті рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

У запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з мотивів, викладених у запереченні, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року в частині визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку залишити без змін.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11 червня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як правонаступників померлого ОСОБА_7 , а також залучено до участі у справі в якості співвідповідача територіальну громаду м. Мукачева в особі Мукачівської міської ради, як правонаступника за оголошеним померлим ОСОБА_9 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_14 підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, апеляційну скаргу відповідачів просять залишити без задоволення. В останнє судове засідання позивачі, представник ОСОБА_14 не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Адвокат Барнич О.О. надіслала суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що ОСОБА_2 знаходиться у відрядженні, однак доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

Відповідачі ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_15 , який є і представником ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_6 , його представник ОСОБА_16 в судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити, апеляційну скаргу позивачів просять залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі на підставі договору дарування набули право власності на 8/24 часток домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , що розміщене на земельній ділянці, загальною площею 0,4556 га, призначеній для будівництва та обслуговування указаного домоволодіння, а тому у відповідності до вимог статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України їм має бути виділено в натурі 4/24 (8/24) частини домоволодіння АДРЕСА_1 , житловий будинок на плані під літ. «А», загальною площею 89,40 кв. м та визначено розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,456 га землі кожного із позивачів складає 4/24 частини та виділено їм із загальної площі земельної ділянки, розміром 0,4556 8/24 частини зазначеної земельної ділянки.

Погодитись повністю з такими висновками не можна виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі ухвали народного суду м. Мукачево від 29 серпня 1962 року було укладено мирову угоду між співласниками житлового будинку ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про поділ житлового будинку та користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 про те, що в користування ОСОБА_17 переходить житловий будинок позначений літерою «А» і житловий будинок під літерою «Г», та господарські споруди «З» та «Д». У користування ОСОБА_18 переходить житловий будинок визначений на плані літ. «Б», а також господарські будівлі літ. «В» і вбиральня, які розміщені з правої сторони АДРЕСА_2 порівну Штраус ліва сторона, ОСОБА_19 права сторона від вулиці.

Розподіл між будівлями чітко відображено у листі КУП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та «ЕО» від 24 вересня 2013 року № 2021.

ОСОБА_17 на підставі договору про відчуження частини домоволодіння на умовах пожиттєвого утримання від 18 березня 1963 року передав у власність ОСОБА_12 2/3 частини (2/6 частини) домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_12 була власником 8/24 частини цього ж домоволодіння на підставі договору пожиттєвого утримання від 18 березня 1963 року, укладеного з

ОСОБА_17 .

Після смерті ОСОБА_18 її 1/3 або (4/24) частини на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 23 березня 1973 року, реєстровий № 2917, успадкували у рівних долях брат ОСОБА_20 1/24 частини та сестри ОСОБА_21 1/24 частини, ОСОБА_22 1/24 частини та ОСОБА_23 1/24 частини.

Також, після смерті ОСОБА_18 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 березня 1973 року ОСОБА_24 набув право власності на 8/24 житлового будинку.

Відповідачі у справі набули право власності на частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 , а саме:

ОСОБА_3 , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26 лютого 2008 року, реєстровий № 1073, набула право власності на 1/24 частини домоволодіння;

ОСОБА_4 , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26 лютого 2008 року, реєстровий №1073, набув право власності на 2/24 частини домоволодіння;

ОСОБА_6 , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26 лютого 2008 року, реєстровий № 1073, набув право власності на 2/24 частини домоволодіння;

ОСОБА_5 , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 27 лютого 2008 року, реєстровий №1084, набув право власності на 2/24 частини домоволодіння;

ОСОБА_25 , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 28 грудня 1999 року, реєстровий № 1084, набув право власності на 5/24 частини домоволодіння;

ОСОБА_26 на підставі нотаріально посвідченого договору пожиттєвого утримання від 18 березня 1963 року, реєстровий № 2109, набув право власності на 4/24 частини домоволодіння;

ОСОБА_8 , на підставі договору дарування від 03 липня 1999 року, набув право власності на 8/24 частини цього домоволодіння.

На підставі рішення 30-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 27 березня 2008 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 передана у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8

26 травня 2008 року на підставі указаного рішення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 видано державний акт серія ЯЕ № 446128 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

13 березня 2013 року ОСОБА_8 уклав договір дарування, яким відчужив належну йому 8/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ачево ОСОБА_27 , проте не відчужив належну йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 26 травня 2008 року, серія ЯЕ № 446128 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування даного домоволодіння.

03 травня 2013 року ОСОБА_27 уклав договір дарування, відповідно до умов якого подарував належну йому 8/24 частини указаного домоволодіння ОСОБА_28

10 вересня 2013 року ОСОБА_28 уклав договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О., відповідно до умов якого подарував належні йому 8/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Домоволодіння АДРЕСА_1 розміщене на земельній ділянці, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, призначеній для будівництва та обслуговування вказаного домоволодіння.

Відповідно до п. 5.2 договору дарування часток домоволодіння від 10 вересня 2013 року обдаровуваним необхідно із збереженням цільового призначення земельної ділянки, оформити кожен у своїй частці права на земельну ділянку, на якій розташоване відчужуване домоволодіння шляхом укладення договору купівлі-продажу, оренди, викупу або іншим способом, передбаченим чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції на момент укладення договору дарування від 10 вересня 2013 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю

або споруду кількома особами право на земельну ділянку

визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого

будинку, будівлі або споруди. (ч.4 ст 120 ЗК України у вказаній редакції).

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 18постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» З 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції Закону України № 1702-VІ від 05 листопада 2009 року.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При цьому під час застосування положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій ст.120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 та інших.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) не встановлено правових підстав для відступу від наведених висновків.

З врахуванням наведеного до позивачів з укладенням договору дарування від 10.09.2013 року перейшло право спільної сумісної власності на частину земельної ділянки, на якій розміщено 8/24 часток домоволодіння АДРЕСА_3 .

Судом апеляційної інстанції при новому розгляді справи також встановлено наступні обставини.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року у справі №303/1634/15-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі у спільну часткову власність задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 у спільну часткову власність (в рівних долях) двоповерховий житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , позначеній на плані літ. «Б», «Б*» загальною площею 188,40 кв.м. житловою площею 124,30 кв.м., а також господарські будівлі та споруди позначені на плані літ. «О», «М», «Ж».

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2015 року виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі по 4/24 (8/24) частини домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок позначений на плані під літ. «А», загальною площею 89,40 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 . В цій частині рішення суду ніким не оскаржено.

18 жовтня 2016 року між ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які є власниками земельної ділянки площею 0,4556 га., що розташована в АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ №446128, виданого 26 травня 2008 року на підставі рішення 30-ої сесії 5 го скликання Мукачівської міської ради за №613 від 27 березня 2008 року, кадастровий номер земельної ділянки - :01:002:0233, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), укладено договір про порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній сумісній власності, яким встановлено наступний порядок користування та володіння спільною земельною ділянкою:

1. ОСОБА_8 переходить частина земельної ділянки площею 0,0204га, що згідно плану розподілу земельної ділянки, яка знахдиться в спільній сумісній власності, є позначена як «земельна ділянка № НОМЕР_1 ».

2. ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 переходить частина земельної ділянки площею 0,2606 га, що згідно плану розподілу земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності, позначена як «земельна ділянка № НОМЕР_2 ».

3. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 переходить частина земельної ділянки площею 0,1746 га., що згідно плану розподілу земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності, позначена як «земельна ділянка №3».

4.У спільному користуванні співлвсників не залишається земельної ділянки.

5 Зідно плану розподілу земельної ділнки для власників земельної ділянки АДРЕСА_4 встановлено сервітут на право проїзду- проходу площею 0,0088га., заштрихований на проекті фіолетовим кольором, який погоджено з власниками земельної ділянки АДРЕСА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

6. Згідно плану розподілу для власників земельної ділянки № НОМЕР_3 встановлено сервітут на право проїзду-проходу площею 0,0222га., заштрихований на проекті зеленим коблором, який погоджено з власниками земельної ділянки №2 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Даний договір 18 жовтня 2016 року посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі- Торжаш В.Л., зареєстрований в реєстрі №3156.

Таким чином цим договором вищевказаними співвласниками земельної ділянки площею 0,4556 га., що розташована в АДРЕСА_1 з кадастровим номером земельної ділянки - :01:002:0233 здійснено її розподіл, до ОСОБА_8 , від якого позивачами придбано 8/24 часток домоволодіння АДРЕСА_3 , за даним договором перейшла частина земельної ділянки площею 0,0204га, що згідно плану розподілу земельної ділянки, позначена як «земельна ділянка № НОМЕР_1 ».

На підставі вказаного договору сторонами договору розроблена технічна документація із змелеустрою щодо поділу вказаної земельної ділянки; земельним ділянкам, які утворилися внаслідок такого поділу, присвоєно нові кадастрові номери, за даними особами здійснено державну реєстрацію прав на новоутворені земельні ділянки.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, даною нормою права закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягаю виконанню.

Дані висновки відповідають правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження № 14-308цс 18).

Правомірність правочину, за яким власники земельної ділянки площею 0,4556 га., що розташована в АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ №446128, виданого 26 травня 2008 року, визначили порядок володіння і розподілу даної земельної ділянки, не спростована.

Земельна ділянка площею 0,4556 га. в АДРЕСА_1 за кадастровим номером - :01:002:0233, яка є предметом спору у даній справі і відносно якої позивачі заявили вимоги та просили визначити їм частку даної земельної ділянки в розмірі 8/24 і виділити її в натурі, перестала існувати як об`єкт цивільних прав, і відносно неї особи не можуть здійснювати цивільні права і обов`язки.

Також не оспорена і не спророствана правомірність державної реєстрації прав на земельні ділянки, які набуті відповідачами внаслідок договору від 18 жовтня 2016 року.

З врахуванням вищенаведених обставин вимоги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначеннярозміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з визначенням їм по 4/24 частини та виділення їм 8/24 частини даної земельної ділянки в натурі не підлягають до задоволення, а рішення суду в цій частині, відповідно до ч.1 п.1, 4 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові.

За вказаних обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правонаступниками якого є: ОСОБА_3 , та ОСОБА_11 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правонаступниками якого є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , правонаступниками якого є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , правонаступником якого є територіальна громада м. Мукачева в особі Мукачівської міської ради, про визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташовану по АДРЕСА_1 та виділ 8/24 частини земельної ділянки, кадастровий номер: :01:002:0233, загальною площею 0,4556 га, розташованої по АДРЕСА_1 , скасувати та відмовити в цій частині в заявлених вимогах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 липня 2021 року.

Головуючий :

Судді: