233 № 233/1677/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
02 липня 2021 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в якому зазначив, що він є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачки - його дружина та доньки. Відповідачки за місцем реєстрації фактично не мешкають близько шести років, оскільки добровільно змінили місце проживання і зазначеною квартирою не цікавляться. Жодних перешкод у користуванні квартирою з його боку відповідачкам не чинилось. Реєстрація ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в квартирі, співвласником якої він є, порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження належним майном.
Позивач просить визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 особами, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не з*явились, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що знайома із сторонами по справі, мешкає в будинку АДРЕСА_1 . Пояснила, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в 2014 році переїхали до Російської Федерації і з того часу в квартирі АДРЕСА_1 не мешкають, їх речі в зазначеній квартирі відсутні. Про перешкоди відповідачкам в користуванні квартирою з боку позивача по справі їй невідомо.
З`ясувавши позицію представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 квітня 2021 року є власником Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-12).
Як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 30 березня 2021 року № 219 та відомостей про реєстрацію місця проживання, які містяться в реєстрі Костянтинівської територіальної громади, відповідачки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно акту перевірки паспортного режиму від 13 квітня 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2014 року у зазначеній квартирі не мешкають, оскільки переїхали до м.Курськ Російської Федерації (а.с.14).
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.
Приймаючи до уваги, що відповідачки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з власної волі не проживаютьу квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачками права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 особами, що втратили право користування жилим приміщенням зазначеної квартири.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору (а.с.5) по справі слід віднести на відповідачок по справі.
На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 особами, які втратили право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі по 302 (триста дві) гривні 67 копійок з кожної.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 липня 2021 року.

Суддя