справа № 208/4986/20
№ провадження 2/208/587/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання - Чорнобривця Р.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 «Про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди», суд -

встановив:

1.Позиція позивача.

ОСОБА_1 звернувся із даним позовом, яким заявив наступні вимоги:

-Стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача 45 744 (сорок п`ять тисяч сімсот сорок чотири) гр. 48 коп. - вартість причиненої матеріальної шкоди;

-Стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача понесені витрати по справі: судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000.00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є власником транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 21114, 2005 року випуску сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 . державний номерний знак НОМЕР_2 на підставі права власності, згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , зареєстрованого 06 листопада 2012 року підрозділом ТСЦ 1244.

09 жовтня 2018 року об 11:25 год. позивач рухався на вказаному автомобілі по пр. Т. Шевченка в сторону готелю Зоря в м. Кам`янське в лівій смузі для руху ближче до лівого краю. Попереду по правій смузі рухався автомобіль КІА Cerato, державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 . Потім автомобіль КІА Cerato з правої смуги різко без включення покажчика повороту зробив маневр ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21114. Тобто, водій ОСОБА_3 не впевнився в безпечності свого маневру та допустив зіткнення з моїм автомобілем.

Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, згідно до Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2018 року, визнано водія автомобіля КІА Cerato д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 , за ст. 124 КУпАП останнього визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень.

В результаті зіткнення автомобілів автомобілю позивача завдано механічні пошкодження. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіль КІА Cerato д.н.з. НОМЕР_5 або власника автомобіля перед третіми особами, як пояснив водій ОСОБА_3 на місці скоєння ДПТ та в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, застрахована не була.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля КІА Cerato д.н.з. НОМЕР_5 у встановлені законом строки про дорожньо-транспортну пригоду було повідомлено відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України.

25 жовтня 2018 року автомобіль позивача ВАЗ 21114 був оглянутий оцінювачем автотранспортних засобів приватним підприємцем ОСОБА_4 , який для проведення оцінки вартості майнової шкоди був направлений відповідачем. Оцінювач оглянув мій автомобіль, склав протокол огляду транспортного засобу від 25 жовтня 2018 року та 13 листопада 2018 року склав звіт № 25-10-18Р про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля ВАЗ 21114 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вартість матеріальних збитків, завданих позивачеві в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно звіту № 25-10-18Р про оцінку транспортного засобу, проведеного 13 листопада 2018 року ПП ОСОБА_4 , становить 45744,48 (сорок п`ять тисяч сімсот сорок чотири) гр. 48 коп.

Цивільно-правова відповідальність позивача перед третіми особами на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована 20 вересня 2018 року в ТДВ СК «Альфа- Гарант».

Посилаючись на п. 1.7. ст. 1, п.22.1. ст. 22, п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_3 та власниці цього автомобіля ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а цивільно-правова відповідальність позивача перед третіми особами застрахована, майнову шкоду повинен відшкодувати відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України.

В січні 2019 року позивач звернувся до відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування майнової шкоди. Листом від 12 лютого 2019 року за № 3.1 -05/4508 відповідач відмовив позивачеві у відшкодуванні спричиненої майнової шкоди. Свою відмову мотивував тим. що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) автомобіля КІА Cerato державний номерний знак НОМЕР_4 , була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-Гарант».

Після цього позивач звернувся до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» з заявою про відшкодування позивачеві спричиненої майнової шкоди. Як повідомило AT «СК «МЕГА-ГАРНТ» (далі мовою оригіналу: «...ще 08 жовтня 2018 року (тобто до набрання зазначеним Полісом чинності) зазначений бланк був визнаний зіпсованим - бланк Полісу був «закреслений» і на ньому був зроблений надпис «ЗІПСОВАНИЙ». Причина, з якої Поліс НОМЕР_6 був визнаний зіпсованим, полягає в тому, що в полі «Марка, модель» розділу «7. Забезпечений транспортний засіб (ТЗ) була зазначена невірно модель автомобіля замість вірного запису «КІА CERATO» поле було заповнено помилковим записом «КІА YGERATO». На заміну полісу AM № 5232326 страхувальнику ОСОБА_5 був виданий інший поліс АМ № 5232327. Однак строк дії полісу АМ № 5232327 був визначений по іншому - з 00 год.00 хв. 10.10.2018 по 09.10.2019 років. За таких обставин на момент ДТП, яка відбулася 09.10.2018 о 11-25 в місті Кам`янське по проспекту Шевченка, 41, за участю автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_5 . під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під Вашим керуванням, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_5 , не була застрахована в AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно, зазначена подія ДТП не може бути визнана страховим випадком за Полісом АМ№5232326»…».

У зв`язку з тим, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП не була застрахована, майнову шкоду повинен відшкодувати відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Винуватець ДПТ ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тому позивач не притягує його до участі по справі в якості третьої особи.

2.Позиція відповідача.

Моторне (транспортне) страхове бюро України, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 не визнало та подало заперечення на позов.

На думку відповідача, заявлені вимоги не узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини між сторонами спору.

Спірні правовідносини, які виникли в даному випадку між Відповідачем та Позивачем регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами ЦК України.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним.

Спеціальний Закон № 1961-IV, містить імперативні норми, що для прийняття страховиком (МТСБУ) рішення щодо виплати страхового відшкодування (регламентної виплат) або відмови в виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати) (ст.36 Закону №1961-IV), потрібно подання (направлення ) потерпілою особою (або іншими особами, передбачені законодавством) до страховика (МТСБУ) - якщо шкода заподіяна майну потерпшого -повідомлення про ДТП, заяви на отримання страхового відшкодування (виплати) (п.33.1 ст.33,п.35.1 ст.35 Закону №1961-IV), надання необхідних для цього розгляду документів (п.35.2 ст.35 Закону №1961-IV), в строки встановлені цим Законом (ст.37.1.4 ст.37 Закону №1961 -IV), при цьому розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи, величину ВТВ транспортного засобу, розмір відповідного податку - ПДВ, фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП транспортного засобу (ст.9,22-31,32,36Закону№1961 -IV).

Відповідно до п. 21.4 ст. 21 Закону № 1961-IV, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п.39.1., п.39.2.1 ст.39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам;є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до нього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених цим Законом .

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР). Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у пазі її заподіяння, зокрема: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

3.Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант».

АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» подало пояснення на позовні вимоги, та заперечення щодо позиції відповідача по справі.

АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» не оспорює факт укладання 08.10.2018 року між AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та громадянкою ОСОБА_5 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та видано Поліс АМ№5232326, згідно з яким застрахована її цивільно-правова відповідальність як власника автомобіля КІА Cherato, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Строк дії Полісу АМ№5232326 - з 00 год. 00 хв. 09.10.2018 по 08.10.2019 включно. Відповідно до примітки до поля «Строк дії» Поліс набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, тобто з 00 год. 00 хв. 09.10.2018.

Проте на думку АТ «Страхова компанія «Мега-гарант», Поліс № АМ№5232326 був визнаний зіпсованим, у зв`язку з тим, що в полі «Марка, модель» розділу «7. Забезпечений транспортний засіб (ТЗ)» була зазначена невірна модель автомобіля - замість вірної моделі автомобіля «КІА CERATO» поле було помилково було заповнено «КІА YGERATO» та на ньому було зроблено напис "ЗІПСОВАНИЙ" і його закреслено, що є підставою для ствердження щодо відсутності підстав для виплати цивільно-правової відповідальності АТ «Страхова компанія «Мега-гарант».

В обґрунтування своєї позиції АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» зазначено:

Що АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» розрізняє момент укладання договору ОСЦПВВНТЗ і момент набрання ним чинності. Якщо момент набрання таким договором чинності визначено самим цим договором (набуває чинності з моменту початку зазначеного строку його дії, визначеного в Розділі 3 страхового полісу), то статусу укладеного такий договір набуває в момент підписання його сторонами та посвідчення підпису уповноваженої особи страховика печаткою цього страховика. Отже, на думку МТСБУ, це є два різні моменти часу. У випадку, що розглядається, моментом укладання Полісу АМ№5232326, є 08.10.2018 (момент часу, коли фактично відбулося його підписання), а моментом набрання ним чинності є 00 год. 00 хв. 09.10.2018.

AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» також дотримується позиції, що моментом набрання чинності договором ОСЦПВВНТЗ є початок зазначеного строку його дії, визначений в Розділі 3 страхового полісу. При цьому, AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» не погоджується із позицією МТСБУ про те, що такий договір набуває статусу укладеного в момент підписання його сторонами та посвідчення підпису уповноваженої особи страховика печаткою цього страховика. З нашої точки зору, момент укладання договору ОСЦПВВНТЗ і момент набрання ним чинності - це є один і той самий момент часу і у випадку, що розглядається, таким моментом є 00 год. 00 хв. 09.10.2018 року.

Цивільно-правовий договір набирає чинності з моменту його укладення. Проте, договір є укладеним, коли сторони в належній формі досягли згоди (домовленості) з усіх істотних умов договору. При цьому законодавець по-різному визначає момент, з якого вважається, що сторони досягли такої домовленості: за загальним правилом, сформульованим в частині 1 статті 640 ЦК України, моментом укладання договору, є отримання оферентом акцепту оферти (консенсуальні договори); поряд із цим існує окреме правило, визначене в частині 2 цієї ж статті - суть якого зводиться до того, що для певних видів договорів (реальні договори) актами цивільного законодавства може бути визначений спеціальний момент, з якого договір вважається укладеним - з моменту передання майна або вчинення іншої дії.

Із частини 1 статті 983 ЦК України випливає, що договори страхування (якщо інше не встановлено самим договором страхування) є реальними договорами - законодавець пов`язує набрання ними чинності не з моментом досягнення сторонами в належній формі згоди (консенсусу) щодо їх істотних умов, а з моментом внесення страхувальником першого страхового платежу (тобто із вжиттям реальних кроків, спрямованих на їх виконання).

В свою чергу, в самій формі полісу ОСЦПВВНТЗ передбачене спеціальне правило щодо моменту набрання ним чинності - тобто для цього виду договорів страхування самою формою договору якраз то й встановлений інший момент набрання ним чинності, про який і говориться в частині 1 статті 983 ЦК України. Простіше кажучи, поряд із спеціальним правилом, яке регулює особливості визначення моменту набрання чинності реальними договорами (до яких належать і договори страхування) порівняно із консенсуальними, існує інше спеціальне правило, яке регулює момент набрання чинності договорами ОСЦПВВН ГЗ як різновидом договорів страхування. Останнє правило закріплене Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України N558 від 26.08.2011. яким затверджений Зразок та технічний опис поліса ОСЦПВВН ГЗ. В затвердженому зразку поліса передбачено, що в його розділі 3 існує примітка наступного змісту: «Договір (поліс) набирає чинності з початку зазначення строку його дії».

Таким чином, моментом набрання чинності (а значить і моментом укладання) договорів ОСЦПВВНТЗ є момент початку зазначеного строку його дії, визначений в Розділі З страхового полісу. Протилежна позиція прямо б суперечила приписам частини 2 статті 631 UK України.

АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» вважає, що МТСБУ дійшло помилкового висновку про необхідність розмежовувати момент укладання і момент набрання чинності договором ОСЦПВВН ТЗ через те, що під час проведення юридичного аналізу були безпідставно змішані норми права, які регулюють питання темпоральних характеристик договорів і питання форми договору. Зокрема, йдеться про цитовані нижче норми, закріплені в частинах 1 та 2 статті 207, частинах 1 та 2 статті 981 та в частині 1 статті 983 ЦК України, а також про норми, закріплені в частинах 3 і 4 статті 18 Закону України «Про страхування».

Відповідно, формулювання законодавця, застосоване в частині 3 статті 18 Закону України «Про страхування», жодним чином не може тлумачитись так, що момент укладання договору страхування ототожнюється з моментом отримання страхувальником страхового свідоцтва (полісу, сертифікату). І норма частини 3 статті 18 Закону України «Про страхування», і норма частині 1 статті 981 ЦК України спрямовані на регулювання питання форми договору страхування, про що, зокрема, прямо свідчить назва статті 981 ЦК України.

Іншими словами, формулювання законодавця про те, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися свідоцтвом, полісом, сертифікатом, означає лише те, що для договорів страхування може існувати певна спеціальна письмова форма, в якій вони можуть бути укладені (свідоцтво, поліс, сертифікат) і дотримання такої форми договору страхування унеможливлює визнання його недійсним на підставі положень частини 2 статті 981 ЦК України. Але зазначене формулювання жодним чином не регулює питання про те, з якого моменту часу договір, зафіксований в такій особливій формі як свідоцтво, поліс чи сертифікат вважається укладеним - питання про темпоральні характеристики договорів страхування регулюється іншими нормами (нормою частини 4 статті 18 Закону України «Про страхування» і нормою частини 1 статті 983 ЦК України).

З іншої сторони, і норма частини 4 статті 18 Закону України «Про страхування», і норма частини 1 статті 983 ЦК України дають вичерпну відповідь стосовно того, з якого саме моменту часу договір страхування набуває чинності - з моменту сплати страхової премії, якщо самим договором не визначене інше.

На заміну Полісу АМ№5232326 страхувальнику ОСОБА_5 був виданий інший поліс - АМ№5232327, строк дії якого зазначено - з 00 год. 00 хв. 10.10.2018 по 09.10.2019 включно.

Таким чином, на момент ДТП, яка відбулася 09.10.2018 о 11-25 в місті Кам`янське по проспекту Т. Шевченка, 41, за участю автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням Позивача, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_5 , не була застрахована в AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно, зазначена подія ДТП не може бути визнана страховим випадком за Полісом АМ№5232326.

Факт відсутності на момент ДТП у водія ОСОБА_5 будь - якого полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі за текстом - договір ОСЦПВВНТЗ), виданого AT «СК «МЕГА- ГАРАНТ» підтверджується також Довідкою Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області №921149 від 09.10.2018 р. (копія відповіді надається до вказаних пояснень).

4.Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 подала пояснення як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, зазначив наступне.

Що їй стало відомо, про звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України , за яким заявлено вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди завданої позивачу, внаслідок ДТП що сталося за участю транспортного засобу під керуванням її чоловіка ОСОБА_3 , внаслідок отримання пошкоджень транспортного засобу позивача.

Так, її чоловіка, ОСОБА_3 , було визнано винним та притягнуто до відповідальності відповідно до постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2018 року у справі № 208/7085/18.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , помер, смерть якого зареєстрована згідно до свідоцтва про смерть, копія якого долучено до пояснень.

А тому, ОСОБА_2 заявляє про те, що на її думку вона є не належною стороною у даній справі, зокрема третьою особою, оскільки вона не була учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої Позивач просить стягнути з Відповідача завдану йому матеріальну шкоду.

Крім того, щодо пояснень Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант», ОСОБА_2 зазначає, що дійсно 08.10.2018 року даною страховою компанією був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів нібито з нею, як власником автомобіля КІА CERATO НОМЕР_5 , за участі якого сталася визначена дорожньо-транспортна пригода. Так що їй, як власнику даного авто, видано страховий ПОЛІС №АМ5232326, який мав строк дії до 08.10.2019 року та мав недоліки, тобто був зіпсований. На його заміну страховою компанією був виданий ПОЛІС № AM 5232327 зі іншим строком дії.

Однак, при цьому страхова компанія не надає жодного доказу на підтвердження того, що я ОСОБА_2 , мала страховий поліс на дане авто. І взагалі не зрозуміло, чи мали місце недоліки у ПОЛІСІ визначені Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» як такі, що є ознакою недійсності самого полісу.

Крім того, згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 921149, яка видана інспектором Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Берлатим О.С., зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участі легкового автомобіля КІА CERATO НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, з наведеного документа вбачається, що я ОСОБА_2 , не була власником транспортного засобу КІА CERATO НОМЕР_5 та не мала відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі даного авто.

Ані страховою компанією як третьою особою у справі, ані іншими сторонами у справі не підтверджено, жодними належними, допустимими і достовірним доказами, що я, ОСОБА_2 мала відношення до транспортного засобу, за участі якого сталася дорожньо-транспортна пригода і що, мною був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів як власником автомобіля КІА СERATO НОМЕР_5 і що на її ім`я був виданий той чи інший страховий поліс.

Просила врахувати її пояснення та розглянути справу за її відсутності.

5.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

27.07.2020 року ОСОБА_1 подано цивільний позов.

03.08.2020 року відкрито спрощене провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1

02.11.2020 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант» подало пояснення по справі із дорученням доказів на підтвердження своєї позиції.

09.11.2020 року Моторним (транспортним) страховим бюро України подано відзив на позовну заяву із дорученням доказів, та клопотання про залучення Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» як співвідповідача по справі.

17.11.2020 року ОСОБА_2 подала пояснення по справі.

18.06.2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволені клопотання відповідача про залучення Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» як співвідповідача по справі, з підстав ст. 51 ЦПК України.

6.Фактичні обставини встановлені судом.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року (адміністративна справа № 208/7085/18 провадження 3/208/2599/18) встановлено, що 09.10.2018 року о 11:25 год. в м. Кам`янське, пр. Т.Шевченка, 41, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував автомобілем KIA Cerato д.н.з. НОМЕР_5 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, та зіткнувся з ним. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП, внаслідок чого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. (а.с. 8-9).

Згідно до реєстраційного свідоцтва НОМЕР_3 від 06.11.2012 року, на транспортний засіб автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , 2005 року випуску автомобіль зареєстрований за власником ОСОБА_1 .

Середня ринкова ціна легкового автомобіля ВАЗ 21114, складає 77240 гривень (а.с. 17).

Вартість відновлювального ремонту, з урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні легкового автомобіля ВАЗ 21114 реєстраційний номер НОМЕР_2 визначений у розмірі 45744,48 гривень (а.с. 18).

А тому, згідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 25-10-18Р від 13.11.2019 року (а.с 10-33), проведеного оцінювачем ОСОБА_4 , розмір матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 45744,48 гривень.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу КІА, номерний знак НОМЕР_5 , рік випуску 2008, VIN НОМЕР_7 , - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_2 , телефон НОМЕР_8 , застрахована на підставі Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року, строком дії з 00.00 годин 09.10.2018 року по 08.10.2019 рік, включно (а.с. 33).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ21114, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2005 (а.с. 47), - ОСОБА_1 , застрахована на підставі Полісу № АМ/1613980, від 19.04.2018 року, строком дії з 00.00 20.04.2018 року по 19.04.2019 рік, включно.

ОСОБА_1 звертався із заявою щодо відшкодування завданої йому як власнику транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , майнової шкоди до МТСБУ, яким розглянуто заяву ОСОБА_1 та надано відповідь від 12.02.2019 року № 3.1.-05/4508 (ас.. 34-36), про наявність цивільно-правового обов`язку саме Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» у разі настання страхового випадку, на підставі страхового полісу виданого даним товариством за договором з ОСОБА_2 від 08.10.2018 року, який діє з 09.10.2018 року, з врахуванням оплати ОСОБА_3 суми внеску згідно до договору від 08.10.2018 року, та не обґрунтованості відмови товариства щодо аналювання договору з підстав необхідності внесення виправлень у найменування моделі автомобіля, що не узгоджується із нормами закону.

20.08.2019 року за № 20-08/6 АТ «СК «Мега-Гарант», розглянув заяву ОСОБА_1 щодо отримання страхового відшкодування від 13.05.2019 року посилаючись на зіпсованість договору страхування, оформленого страховим полісом від 08.10.2018 року зазначило про відсутність зобов`язень у страхової компанії на виплату страхового відшкодування (а.с. 40-43).

11.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на ім`я МТСБУ (а.с. 37).

МТСБУ розглянув скаргу ОСОБА_1 надало відповідь від 02.10.2019 року № 4.2.-10/32164 (а.с. 38), з якої вбачається що ОСОБА_1 , роз`яснено право на оскарження відмови у здійсненні страхового відшкодування в судовому порядку., аналогічна відповідь також була надана і 27.01.2020 року за № 4.2-04/2534 (а.с. 39).

29.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Нацкомфінпослуг (а.с. 44), на яку було надано відповідь (а.с. 45-46), з посиланням на відсутність державного регулювання та нагляду за діяльністю МТСБУ як об`єднанням страховиків, та є непідприємницькою (неприбутковою) організацією.

Згідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_9 , зареєстровано смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 48-49).

7.Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків зазначено: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: …відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України Збитками є: …втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

В ст. 982 Цивільного кодексу України вказано, що Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 983 Цивільного кодексу України Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

За ст. 1166 Цивільного кодексу України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За ст. 6 Закону Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

8.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 10.1. ст. 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - визначено одним із видів договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності які укладаються, а саме: внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як встановлено в ході судового розгляду, то згідно до ст. 11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - Страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Згідно до матеріалів цивільної справи, та позиції сторін встановлено, що 08.10.2018 року між ОСОБА_2 , як особою що страхує свою відповідальність як власник наземного транспортного засобу, та Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант», укладено договір страхування від 08.10.2018 року, згідно до якого відображено що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу КІА, номерний знак НОМЕР_5 , рік випуску 2008, VIN НОМЕР_7 , - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_2 , телефон НОМЕР_8 , застрахована на підставі Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року, строком дії з 00.00 годин 09.10.2018 року по 08.10.2019 рік, включно (а.с. 33).

Данні про Поліс № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року, підтверджено всіма сторонами, окрім ОСОБА_2 , яка стверджувала про недоведеність факту укладання неї страхового полісу та його відсутність.

Посилання ОСОБА_2 на те що належного та допустимого доказу - копії зазначеного полісу до справи не долучено, та жодною стороною не підтверджено, спростовується самою копією такого полісу (а.с. 33), та поданою інформацією про укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку передбаченому ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та Положення про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що також підтверджено відзивом МТСБУ (а.с. 3 - відзиву).

Відповідно до п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - Страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Так, згідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 13 червня 2018 року у справі № 752/6872/16-ц, провадження № 61-6302св18:

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 983 ЦК України договір страхування набуває чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Отже видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена.

Таким чином, з врахуванням належного та допустимого доказу - Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року (а.с. 33), судом встановлено укладання договору страхування між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант», щодо цивільно-правової відповідальність власника наземного транспортного засобу КІА, номерний знак НОМЕР_5 , рік випуску 2008, VIN НОМЕР_7 , - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_2 , телефон НОМЕР_8 .

Як вбачається зі змісту Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року, строк його дії з 00.00 годин 09.10.2018 року по 08.10.2019 рік, включно (а.с. 33).

Внесення страхового платежу ОСОБА_2 підтверджено внесенням суми у розмірі 534 гривні 60 копійок 08.10.2018 року о 21.30 годині.

А тому керуючись ч. 1 ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, що відповідає 08.10.2018 року об 21.30 годині, з врахуванням підписання договору 08.10.2018 року.

Як вбачається зі змісту Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов, та у відповідності до вимог чинного законодавства ст.ст. 979-983 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, оформили договір страхування, що підтверджено самим полісом (а.с. 33).

Позиція Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант», що допущення описки при зазначені моделі автомобіля є зіпсуванням бланку, як підстава для припинення, розірвання або визнання недійсності правочину укладеного між сторонами 08.10.2018 року не узгоджується із приписами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та є неприйнятною.

Факт виявлення технічної помилки при зазначені моделі автомобіля КІА «Cerato» д.н. НОМЕР_5 , а саме як «YGERATO» не є підставою для розірвання договору, в розумінні приписів ст.ст. 651, 652 ЦК України, або визнання його недійсності в розумінні приписів § 2 глави 16 ЦК України, так як у разі прийняття рішення про розірвання або припинення, або визнання його недійсності як укладеного договору, наступають наслідки передбачені ЦК України.

Так, згідно до п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В той же час, дані обставини виникнення технічної описки є фактично підставами для внесення змін в укладений договір, в передбаченому ст.ст. 651, 652, 997, 998 ЦК України, так як при припиненні договору Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант» не повертала ОСОБА_2 сплачену нею суму страхового внеску у розмірі 534 гривні 60 копійок 08.10.2018 року о 21.30 годині, а ОСОБА_2 не здійснювався страховий платіж на Полісом № АМ/5232327 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» 09.10.2018 року, тобто факту підтвердження виконання свого обов`язку ОСОБА_2 у разі прийняття позиції АТ «СК «Мега-Гарант» що саме договір від 09.10.2018 року є новим договором з застрахованою особою ОСОБА_2 , не може бути прийнятим в розумінні не виконання ОСОБА_2 вимог ст. 983 ЦК України, як такого що не набув чинності, так як не відбулося внесення страхувальником першого страхового платежу, а іншого договором від 09.10.2018 року не міститься.

Крім того, будь-яка помилка по-своєму індивідуальна і в кожному конкретному випадку має аналізуватись через призму правової природи договору, який виник між сторонами.

Суто практично помилки в договорах з контрагентами можна розділити на дві категорії: технічні та правові.

Як вбачається, допущена помилка є опискою у визначені найменування моделі транспортного засобу, та не змінює суть договірних стосунків визначених між сторонами, данні сторін, умови договору, строк договору, розмір страхового відшкодування та підстави для такого відшкодування, тощо.

Зазвичай допущення технічної помилки, описки у договорі або в будь-яких додаткових угодах, додатках до нього не є підставою для невиконання контрагентом своїх зобов`язань за договором.

На практиці такі ситуації вирішуються шляхом виправлень та внесення змін за взаємною згодою контрагентів.

Наприклад, Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі 747/839/18, зроблено висновок про те, що порушення, які допущені в оформленні квитанцій та договорів, не можуть бути підставою для відмови у стягненні, а свідчать лише про наявність недоліків в оформленні документів, при цьому такі недоліки є формальними.

Крім того, наявність таких помилок не є підставою для визнання договору недійсним, що було неодноразово зазначено Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.03.2018 у справі № 302/27/17, останній вказав, що допущена у тексті договору технічна помилка у зазначенні коду ЄДРПОУ та МФО банку не є підставою для визнання договору недійсним.

Таким чином, у розумінні приписів ст.ст. 651, 652, 979-983 ЦК України, укладеним договором від 09.10.2018 року, сторони - ОСОБА_2 та АТ «СК «Мега-Гарант», внесли зміни у існуючий договір страхування укладений сторонами від 08.10.2018 року, та саме за яким ОСОБА_2 виконано свої обов`язки передбачені ст. 983 ЦК України, та який є чинним з 08.10.2018 року з 21.30 годин, та за якими у Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» виникає зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за страховим Полісом № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року, з врахуванням змін внесених на підставі договору страхування за Полісом № АМ/5232327 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» із ОСОБА_2 від 09.10.2018 року.

В той же час, при підписанні страхового договору від 09.10.2018 року, та з врахуванням фактичної зміни договору від 08.10.2018 року щодо найменування моделі транспортного засобу, не може тягнути за собою зміну інших істотних умов, в тому числі і дати набуття чинності договором страхування від 08.10.2018 року, а тому зміни у договорі строку дії від 08.10.2018 року на 09.10.2018 року є нікчемним, і доведенню не підлягає в розумінні приписів ст.ст. 651, 652, 983 ЦК України.

Щодо підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду майну позивача внаслідок ДТП що мало місце 09.10.2018 року, як заявлену до Моторно (транспортного) страхового бюро України, суд виходить з наступного.

Позиція позивача ґрунтується на тому, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_3 та власниці цього автомобіля ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

У разі прийняття такої позиції позивачем не враховано приписи п. 21.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно до якого - У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Крім того, згідно до п. 39.1., п.39.2.1 ст.39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам;є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до нього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених цим Законом .

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР). Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

А тому, враховуючи вище зазначене, та встановив в ході судового розгляду що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_3 та власниці цього автомобіля ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди фактично була застрахована, на підставі страхового Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договору від 08.10.2018 року, внесенням страхувальником першого страхового платежу, - 08.10.2018 року об 21.30 годині, з врахуванням підписання договору 08.10.2018 року, зі змінами внесеними на підставі договору страхування за Полісом № АМ/5232327 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» із ОСОБА_2 від 09.10.2018 року, а тому підстави для здійснення виплати страхового відшкодування саме Моторним (транспортним) страховим бюро України, відсутні, та в ході судового розгляду позиція позивача є такою що не узгоджується з приписами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому задоволеню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.ч.1,2 ст. 95 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У даному випадку, позивачем не заявлено позовних вимог до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант», а тому згідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27

Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

А тому, виходячи з вище наведеного, підстав для задоволення заявлених позивачем ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України не встановлено, а тому позовні вимоги є такими що задоволеню не підлягають.

В той же час, позивач не обмежений у праві отримати відшкодування у виді страхової виплати на підставі приписів ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», за страховим Полісом № АМ/5232326 оформленим Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» на підставі укладеного із ОСОБА_2 договором від 08.10.2018 року, з врахуванням змін внесених до нього за договором страхування та оформленим Полісом № АМ/5232327 між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» із ОСОБА_2 від 09.10.2018 року.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

9.Судові витрати.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно до акту виконаних робіт від 27.07.2020 року, ОСОБА_1 понесені витрати з оплати послуг адвоката у розмірі 1000 гривень (а.с. 50), що також підтверджено квитанцією прибуткового касового ордеру від 27.07.2020 року (а.с. 51).

А також позивачем сплачено судовий збір на суму 840,00 гривень за сплату судового збору при зверненні із позовом (а.с. 2).

Але враховуючи, що підстав для задоволення позовних вимог заявлених ОСОБА_1 не встановлено, то понесені позивачем витрати підлягають покладенню на позивача.

Іншими учасниками справи, заяв та клопотань щодо відшкодування понесених витрати пов`язаних із розглядом цивільної справи, не заявлено.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 «Про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди» - залишити без задоволення.

Понесені судові витрати стороною позивача ОСОБА_1 - покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , юридична адреса: 49000, м. Дніпро, провулок Штабний, будинок № 8 квартира № 52.

Акціонерне товариство «Страхова Компанія «Мега-Гарант», , юридична адреса 61057, Харківська область, місто Харків, вул. Донця-Захаржевського, будинок № 6/8.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Повний текст складений 23 червня 2021 року.

Суддя Івченко Т. П.