Справа № 727/4552/21
Провадження № 2/727/1529/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

у складі:

головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретаря судових засідань Желик І.Ю.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про зміну розміру аліментів:-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.02.2017 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.02.2017 року, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що на час коли стягувалися аліменти він був працевлаштований і аліменти відраховувалися із заробітної плати. Станом на сьогоднішній день він не працює, тому аліменти нараховують, беручи за основу середню заробітну плату по регіону. Однак, на даний час, позивач не в змозі сплачувати вказаний розмір аліментів з огляду на втрату місця роботи та погіршення стану здоров`я. Таким чином, просить змінити розмір аліментів шляхом їх зменшення до 1189,50 грн. у твердій грошові сумі (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з мінімальною індексацією).

18.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Венерського О.С, в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначила, що на підтвердження погіршення матеріального стану та стану здоров`я, позивачем не надано жодного доказу. Вказує, що позивач ОСОБА_3 виконує рішення суду від 21.02.2017 року, та станом на 01.07.2021 року згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість складає 2820,40 грн., (розрахунок додала до відзиву); посилалась на ті обставини, що вищенаведеним рішенням судом вирішено спосіб стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки та вважає, що позивач не наділений правом звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.06.2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та зазначив, що дохід його довірителя зменшився, офіційно він не працевлаштований, живе з мінливих нестабільних заробітків.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке:

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Судом встановлено, що рішенням, Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 лютого 2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.8-10). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.02.2017 року у справі № 727/516/17, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, вказаним вище судовим рішенням, встановлений обов`язок позивача по сплаті аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Відповідно до ч.3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Спірні відносини в даній справі виникли з приводу переконання позивача у погіршенні його матеріального стану, відсутності працевлаштування, стабільного доходу .

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки, шляхом зміни способу їх стягнення з 1/4 частини на тверду грошову суму в розмірі 1 189,50 грн., щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Разом з тим, ст.192 СК України, передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення.

Проаналізувавши вищезазначені положення закону, зокрема, ч.3 ст.181 СК України, суд зазначає, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.

Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи вказані норми закону, суд зауважує, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, що в даному випадку розуміється, як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, оскільки позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. З чого слідує, що заявлений ОСОБА_3 позов про зміну способу стягнення аліментів не підлягає задоволенню, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 181-184, 192 СК України, ст.10-13,76-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.М.Танасійчук