УХВАЛА

02 липня 2021 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участю секретаря Добровчан К.Ю.,

розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Шупік К.В. щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника юридичної особи ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2021 року до Рівненського міського суду надійшло подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Шупік К.В. щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника юридичної особи ОСОБА_1 , у якому виконавець просить розглянути подання в порядку ст.441 ЦПК України, задовольнити подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянину України керівнику боржника юридичної особи ТзОВ «МаКра Прод Рівне» ОСОБА_1 до повного виконання зобов`язань покладених на нього виконавчими документами.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розглянувши подання державного виконавця та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає таке.

Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України регулюються процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень саме у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів(посадових осіб),що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку,визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, положеннями ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України врегульовано питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням у цивільній справі.

Питання тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України нормами Цивільного процесуального кодексу України, не врегульовано.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Розділом VI ЦПК України регулюються процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень саме у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Статтею 441 вказаного розділу передбачено порядок застосування судом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Частиною 4 статті визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Разом з тим, розділом V ГПК України регулюються процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах, статтею 337 якого передбачено порядок застосування господарським судом тимчасового обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно ст.338 V Розділу ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Тобто підвідомчість розгляду питань, пов`язаних з виконанням судових рішень залежить від того, у якому виді судочинства розглядалась справа: якщо рішення ухвалено у господарському судочинстві, то скарга розглядається господарським судом, якщо воно ухвалене у порядку, передбаченому ЦПК України, - загальним судом.

З матеріалів подання судом встановлено, що подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Шупік К.В. подане в рамках зведеного виконавчого провадження №63759575, що перебуває на його виконанні, щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області по справі № 918/497/17, виданого 18.09.2017 року та з виконання наказу Господарського суду Рівненської області по справі № 918/699/20, виданого 22.10.2020 року.

Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчих документів наказу Господарського суду Рівненської області по справі № 918/497/17, виданого 18.09.2017 року та з виконання наказу Господарського суду Рівненської області по справі № 918/699/20, виданого 22.10.2020 року.

Таким чином, зведене виконавче провадження №63759575 відкрите щодо виконання судових рішень у господарських справах. Судом, що розглянув справи як суд першої інстанції в даному випадку є Господарський суд Рівненської області.

Таким чином, в даному випадку, питання обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України, у зв`язку з невиконанням рішення господарського суду під час здійснення виконавчого провадження, де боржником та стягувачем виступають юридичні особи, врегульовано положеннями ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідно до ст. 338 Господарського процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції

Правила ст.ст.441, 446 ЦПК України не встановлюють виключень з правил предметної підсудності, встановлених ст.19 ЦПК України.

Розгляд питань, пов`язаних з виконанням рішень господарських судів врегульовано спеціальним законом - V Розділом ГПК України. Отже, процедура здійснення окремих виконавчих дій, зокрема, обмеження боржника у праві виїзду за кордон, врегульована спеціальним законом, який містить норми, що регулюють можливість звернення виконавця до господарського суду з відповідним поданням.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 свого рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (№29458/04 та №29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві … керується законом, що приймається парламентом» (Zand v. Austria № 7360/76); фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium №32492/96); суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані (Posokhov v. Russia №63486/00, Fedotova v. Russia №73225/01).

Таким чином, в даному випадку, питання обмеження у праві виїзду боржника юридичної особи ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням рішень Господарського суду, врегульовано положеннями статті 337 ГПК України, оскільки відповідно до Розділу V ст. 338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

З аналізу наведених норми слідує, що звернення із поданням про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за кордон можливе в порядку цивільного та господарського судочинства.

Враховуючи той факт, що подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Шупік К.В. щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника юридичної особи ОСОБА_1 , подане у зв`язку з примусовим виконанням, наказу Господарського суду Рівненської області по справі № 918/497/17, виданого 18.09.2017 року та наказу Господарського суду Рівненської області по справі № 918/699/20, виданого 22.10.2020 року., в провадженні якого перебували справи, тому питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України має розглядатися тим судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, в даному випадку Господарським судом Рівненської області.

Керуючись ст. ст. 337, 338 ГПК України, ст. ст. 19, 186, 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Шупік К.В. щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника юридичної особи ОСОБА_1 .

Роз`яснити головному державному виконавцю Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Шупік К.В., що розгляд справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина