Дата документу 06.07.2021 Справа № 334/7632/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7632/20
Провадження №22-ц/807/1836/21
Головуючий в 1-й інстанції - Бредіхін Ю.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Безверхої Ірини Петрівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжі від 01 березня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 03 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання дій незаконними і зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Концерну «Міські теплові мережі» із вимогами визнати дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо здійснення нарахування за послуги з постачання гарячої води по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 за період з грудня 2019 року на підставі нормативів (норм) споживання незаконними та зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок послуг з постачання гарячої води, наданих позивачу, починаючи з грудня 2019 року, з урахувань показань засобів обліку гарячої води. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у його квартирі встановлено лічильник гарячої води і він щомісяця передавав покази вказаного лічильника в установленому відповідачем порядку. Проте, у грудні 2019 року закінчився строк дії повірки зазначеного лічильника у зв`язку із чим відповідач став нараховувати вартість своїх послуг не за показами фактичного споживання, оскільки відповідач зняв лічильник з комерційного обліку у грудні 2019 року та почав нараховувати плату на загальних підставах. Позивач вважає, що його не було належним чином повідомлено про необхідність здійснення планової повірки лічильника, як визначено пунктом 7 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №474 від 08.07.2015року), яким визначений чіткий порядок повідомлення споживача про необхідність повірки лічильника, а саме: Виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. В подальшому позивач тривалий час не міг здати лічильник на повірки через обмеження запроваджені на території України для запобіганню розповсюдженню захворювання COVID-19 і зробив це лише у червні 2020 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжі від 01 березня 2021 року, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ) до концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) про визнання дій незаконними і зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції,ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Безверхої Ірини Петрівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідачем не дотримано порядку повідомлення споживача за формою згідно з Додатком 1, передбаченою п.7 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», а тому позивач не знав та не міг знати про необхідність здійснення повірки лічильника, що виключає його відповідальність. Повірка лічильника була проведена у найкоротші строки з часу коли позивачу стало відомо про необхідність її проведення з урахуванням обмежувальних заходів пов`язаних із карантином.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач - Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії для централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) у житловий будинок у якому розташована квартира позивача.

Договору про надання послуг між сторонами не укладено.

У квартирі позивача встановлено лічильник гарячої води із заводським №5528614.

У грудні 2019 року у вказаного лічильника закінчився термін повірки, у зв`язку із чим відповідач самостійно зняв його з комерційного обліку та в подальшому здійснював позивачу нарахування вартості послуг з постачання гарячої води по місячній нормі споживання.

У червні 2020 року позивач здійснив повірку свого лічильника, а відповідач поновив його комерційний облік.

04.09.2020 року позивач звернувся до відповідача із листом щодо здійснення йому перерахунку за період з грудня 2019р. по червень 2020року.

Листом відповідача від 08.09.2020р. №С-1812/п в проведенні перерахунку було відмовлено із посиланням на те, що впродовж 2018 року відповідачем проводилась активна інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних обліків гарячої води, зокрема, в рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність такої повірки.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, щодо визнання дій Концерну незаконними і зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції зазначив, що позивач був належним чином повідомлений про існування необхідності здійснити повірку свого лічильника, а тривалий час, який знадобився позивачу для здійснення повірки лічильника не може бути обґрунтовано наявністю карантинних обмежень, запроваджених Урядом, адже будь-яких доказів того, що саме вони зумовили неможливість здійснення повірки суду не надано. За таких обставин дії відповідача, щодо нарахування вартості послуг з постачання гарячої води по місячній нормі споживання є законними.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Згідно п. 15 Правил, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 05 червня 2014 року № 1314-VII, відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначено Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 (далі - Порядок).

Відповідно до п.7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №474 від 08 липня 2015 року виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, виконавцем яких є Концерн "Міські теплові мережі", тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Відповідно до Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, виконавець зобов`язаний проінформувати споживача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, і надання вказаної інформації чітко регламентовано, а саме шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

Таким чином, законодавством зроблено акцент на належне повідомлення споживача, яке повинно бути підтверджено.

Посилання відповідача та суду першої інстанції, щодо належного повідомлення позивача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, шляхом надсилання рахунків про сплату з відповідною інформацією та розміщення оголошення на сайті та в особистому кабінеті не можна вважати належним повідомленням позивача, оскільки в такому разі відсутні підтвердження отримання таких повідомлень, які і не були надані відповідачем на підтвердження своїх заперечень.

За таких обставин, без надання підтверджень належного повідомлення позивача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки і невжиття заходів щодо своєчасної повірки засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, дії відповідача щодо нарахування вартості послуг з постачання гарячої води по місячній нормі споживання є безпідставним, а відповідно доводи позову, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, та підлягають задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Безверхої Ірини Петрівни задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжі від 01 березня 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання дій незаконними і зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо здійснення нарахування за послуги централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 за період з грудня 2019 року по червень 2020 року на підставі нормативів споживання - незаконними.

Зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок нарахувань за послуги централізованого гарячого водопостачання, наданих ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з грудня 2019 року по червень 2020 року, з урахувань показань засобів обліку гарячої води.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 06 липня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: О. В. Крилова

О.З. Поляков