Єдиний унікальний номер 233/581/21
Номер провадження 22-ц/804/1859/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 233/581/21 за позовом приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Дружківська міська рада, про визнання недійсним договору емфітевзису та припинення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року (суддя Мартиненко В.С.),

в с т а н о в и в :

04 лютого 2021 року приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Дружківська міська рада, про визнання недійсним договору емфітевзису та припинення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), в якому просило визнати недійсним договір емфітевзису щодо земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:00207, площею 4,432 га, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за яким зареєстровано 07 грудня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виконавчим комітетом Дружківської міської ради; та припинити речове право, зареєстроване за № 39637437, яке виникло на підставі договору емфітевзису, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Одночасно з позовом ПрАТ «АПК Інвест» була подана заява про його забезпечення, в якій позивач просив забезпечити вказаний позов шляхом накладення обтяження у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :43:000:0020, площею 4,432 га до виконання рішення суду. В обґрунтування вказаних вимог, заявник посилався на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання рішення суду, ухваленому у спорі між тими самими сторонами у аналогічних правовідносинах шляхом вчинення дій, спрямованих на рейдерське захоплення земельних ділянок, що знаходяться в оренді позивача. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачі штучним способом створюють перепони для виконання рішення суду, які можуть бути створені ним також під час розгляду даної справи. Враховуючи те, що заявник змушений звертатися до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав, вважає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року в задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» про забезпечення позову відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодилось ПрАТ «АПК-Інвест» та оскаржило її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції 19 листопада 2020 року у справі №233/3320/20 ухвалив заочне рішення, яким було визнано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0020 на користь ПрАТ «АПК Інвест» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 21 серпня 2012 року, та в якому суд зазначив, що «враховуючи що договір оренди земельної частки (паю) від 21 серпня 2012 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за №1104, між ОСОБА_1 иа ПрАТ «АПК Інвест» укладено строком на 20 років, вказаний договір автоматично не припинив своєї дії у зв`язку з реєстрацією 13 червня 2019 року права власності на земельну ділянку кадастровий номер :43:000:0020». Проте, незважаючи на ухвалене рішення суду, ПрАТ «АПК Інвест» не має можливості його виконати та внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки заявнику стало відомо про договір емфітевзису, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вважає, що заявлений ним захід забезпечення позову є належним та ефективним, направленим на припинення порушення його права на користування земельною ділянкою.

Відповідачами відзив на апеляційну скаргу не надано.

Представник позивача ПрАТ «АПК Інвест» Демченко І.С., яка діє на підставі довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи Дружківської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відмовляючи ПрАТ «АПК-Інвест» у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Враховуючи те, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з кадастровим номером :43:000:0020, яке виникло на підставі договору емфітевзису, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 07 грудня 2020 року, щодо недійсності якого заявник звернувся з позовною заявою до суду, вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, такий захід як заборона вчинення реєстраційних дій будь-яким органом державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки не є заходом забезпечення позову, невжиття якого може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Водночас такий захід забезпечення позову за своєю суттю спрямований на забезпечення виконання іншого рішення суду, а саме: заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2020 року у цивільній справі 233/3320/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 про визнання права оренди земельної ділянки, яким визнано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0020, площею 4,432 га за орендарем - Приватним акціонерним товариством «АПК- Інвест» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 21 серпня 2012 року, укладеного між та Приватним акціонерним товариством «АПК- Інвест» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого 21 серпня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1104.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком за наступних підстав.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову ПрАТ «АПК-Інвест» посилалось на те, що у 19 листопада 2020 року Костянтинівським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення у справі № 233/3320/20 між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_1 з приводу оренди земельної ділянки кадастровий номер :43:000:0020, площею 4,432 га. Вказаним рішенням суду визнано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0020, площею 4,432 га, за орендарем ПрАТ «АПК Інвест» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 21 серпня 2012 року, укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 21 серпня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за №1104. Підставою для звернення із заявою про забезпечення позову стало те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір емфітевзису щодо вказаної земельної ділянки, за яким зареєстровано 07 грудня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, всупереч тому, що існує діючий договір від 21 серпня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_1 , що унеможливлює для ПрАТ «АПК-Інвест» реалізацію вище згадуваного судового рішення.

Суд першої інстанції під час встановлення наявності спору між сторонами та, оцінюючи реальність загрози із невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду за позовом ПрАТ «АПК-Інвест», прийшов до правильного висновку про те, що такий захід як заборона вчинення реєстраційних дій будь-яким органом державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки не є заходом забезпечення позову, невжиття якого може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Самі лише твердження позивача ПрАТ «АПК-Інвест» про можливість ухилення відповідачки від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви ПрАТ «АПК-Інвест» про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував вимоги зазначених процесуальних норм та обґрунтував, що припущення про утруднення чи неможливість виконання судового рішення у даній справі у майбутньому через невжиття заходів до забезпечення позову є безпідставним.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового судового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на ПрАТ «АПК-Інвест».

Керуючись статтями 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 липня 2021 року.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

Г.В. Новікова