Справа № 428/2382/20
Провадження № 22-ц/810/447/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.,

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.

за участю секретаря

судового засідання: Залюшного О.Г.,

учасники справи:

позивач - Сєвєродонецька міська рада, правонаступником якої є Сєвєродонецька міська військово- цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на додаткове на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Бароніна Д.Б., в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом Сєвєродонецької міської ради, правонаступником якої є Сєвєродонецька міська військово цивільна адміністрація Сєвєродонецького району до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди № 3 про внесення змін до договору оренди землі№ 15 від 18.08.2006,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року Сєвєродонецька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати укладеною додаткову угоду № 3 про внесення змін до договору оренди землі № 15 від 16.08.2006 в частині зміни орендаря щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0022, площею 1,5159 га, надану під 95/100 часток виробничої бази, за адресою: АДРЕСА_1 у редакції, викладеній у позовній заяві, у якій, зокрема, зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0022 становить з 06.12.2018 суму в розмірі 2562022,59 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 березня 2021 року у задоволенні позову Сєвєродонецької міської ради, правонаступником якої є Військово цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області до ОСОБА_1 про визнання додаткової угоди № 3 про внесення змін до договору оренди землі № 15 від 16.08.2006 відмовлено.

09.03.2021 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сутковий А.М., звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із клопотанням про ухвалення додаткового рішення в справі, в якому просив вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, понесених ОСОБА_1 в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг. При цьому зазначав, що адвокатом на виконання договору про надання правової допомоги № 02/03/20 від 02.03.2020 було надано клієнту наступні послуги: аналіз новітньої судової практики з питання укладення договорів оренди; надання консультації клієнту з обраної стратегії судового захисту; складення та надсилання клопотання від 14.04.2020; складення та надсилання клопотання від 05.05.2020; складення та надсилання клопотання від 13.05.2020; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області; складення та надсилання клопотання від 03.03.2021. Перелік послуг, наданий адвокатом наведено у Акті № 1 від 04.03.2021 до договору про надання правової допомоги № 02/03/20 від 02.03.2020. Загальна сума витрат на правову допомогу складає 10000 грн, яку було сплачено ОСОБА_1 платіжним дорученням № 533 від 09.03.2021.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 березня 2021 року залучено до участі у справі Сєвєродонецьку міську військово- цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області в якості правонаступника Військово- цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.

Додатковим рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2021 року клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 428/2382/20 задоволено частково.

Стягнуто з Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 7500 грн.

В апеляційній скарзі Сєвєродонецька міська військово цивільна адміністрація Сєвєродонецького району, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2021 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що договір про надання правової допомоги № 02/03/20 був укладений відповідачем з адвокатом до подання позову до Сєвєродонецького міського суду, що не дозволяє розцінювати витрати понесені відповідачем згідно з цим договором як судові в розумінні ст. 133 ЦПК України. У платіжному дорученні № 533 від 09.03.2021, за яким було здійснено оплату за надання правової допомоги, одержувачем вказано ОСОБА_2 як фізичну особу підприємця. Крім того, сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена, перелік послуг наданий адвокатом не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи, відзив на позовну заяву не подавався, що ставить під сумнів необхідність аналізу судової практики адвокатом. Відповідачем в порушення вимог ч.ч.1,2 ст. 134 ЦПК України не подано попередній розрахунок суми судового збору, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріали справи не містять, а заявником не надано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну допомогу. Складність справи є незначною, бо містить немайнову вимогу, тому вартість аналізу судової практики та надання клієнту консультації є безпідставно завищеною. Клопотання від 13.04.2020 є необґрунтованим, оскільки представником відповідача було заявлено вимогу про закриття провадження у справі, у зв`язку з непідсудністю справи Сєвєродонецькому міському суду Луганської області, однак доказів на підтвердження вказаних обставин надано не було. Враховуючи присутність адвоката лише на одному судовому засіданні 14.05.2020 незначної тривалості, заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співмірності відносно затраченого часу проведення вказаного судового засідання.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем та його представником не подано.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, належним чином і в установленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів надання йому адвокатом Сутковим А.М. послуг в суді першої інстанції, але розмір витрат підлягає зменшенню до 7500 грн, які є обґрунтованими та співмірними. При цьому суд першої інстанції врахував, що вмотивоване письмове клопотання представника позивача про відмову у стягненні витрат на правову допомогу за своєю суттю та змістом є клопотанням про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги в розумінні ч.6 ст. 137 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у клопотанні від 02.03.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Сутковий А.М. просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Представником відповідача, в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах п`ятиденного строку, до суду першої інстанції подане клопотання про ухвалення у вказаній справі додаткового рішення, в якому він просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

До вказаного клопотання були додані: договір про надання правової допомоги № 02/03/2020 від 02.03.2020, укладений між адвокатом Сутковим А.М. та ОСОБА_1 та додаток до договору про надання правової допомоги, а саме: акт № 1 від 04.03.2021, рахунок на оплату № 04/03/21 від 04.03.2021, платіжне доручення № 533 від 09.03.2021.

Відповідно до акту № 1 до договору про надання правової допомоги № 02/03/2020 від 02.03.2020, вбачається, що адвокатом Сутковим А.М. було витрачено 1 годину на аналіз новітньої судової практики з питання укладення договорів оренди; 1 годину на надання консультації клієнту з обраної стратегії судового захисту; 0,5 годин на складення та надсилання клопотання від 14.04.2020; 0,5 годин на складення та надсилання клопотання від 05.05.2020; 0,5 годин на складення та надсилання клопотання від 13.05.2020; 1 годину на представництво інтересів клієнта в судовому засіданні у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області; 0,5 годин на складення та надсилання клопотання від 03.03.2021.

Відповідно до п.п.4.1 п.4 Договору за послуги, надані юристом згідно п.п.2.1-2.9 договору у суді першої інстанції, клієнт сплачує грошову винагороду в розмірі 10000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про необґрунтованість стягнення витрат на правничу допомогу з таких підстав.

Склад та розмір, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та її розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15ц.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.

Згідно з договором про надання правової допомоги № 02/03/2020 від 02 березня 2020 року, укладеним між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Сутковим А.М., останній зобов`язався надати замовнику правову допомогу з питання визнання додаткової угоди № 3 про внесення змін до договору оренди землі № 15 від 16.08.2006 в частині зміни орендаря щодо земельної ділянки кадастровий № 0:04:004:0022, площею 1,5159 га, надану під 95/100 часток виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 -є за позовною заявою Сєвєродонецької міської ради.

Актом № 1 від 04.03.2021 до договору про надання правової допомоги № 02/03/20 від 02.03.2020, платіжним дорученням № 533 від 09.03.2021 підтверджується надання послуг за вищевказаним договором відповідачу та оплата ним витрат за надання правової допомоги у сумі 10000 грн.

Визначаючи суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з позивача, суд першої інстанції врахував обсяг наданих адвокатом послуг й виконаних робіт, тривалість часу, затраченого представником відповідача у судовому засіданні 14.05.2020 та складність складення повторного клопотання від 05.05.2020, та дійшов обґрунтованого висновку про зменшення судових витрат до 7500 грн.

При цьому позивачем не надано доказів надмірності понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у сумі 7500 грн.

Доводи скаржника про те, що витрати, понесені відповідачем на правничу допомогу не є судовими в розумінні ст. 133 ЦПК України, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки предметом договору № 02/03/20 від 02.03.2020 сторони чітко визначили надання правової допомоги з питання визнання додаткової угоди № 3 про внесення змін до договору оренди землі № 15 від 16.08.2006. Той факт, що вказаний договір був підписаний 02.03.2020, не свідчить про ненадання вказаних послуг відповідачу під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо ненадання відповідачем попереднього розрахунку судових витрат, оскільки аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Що стосується посилання скаржника на те, що згідно платіжного доручення ОСОБА_1 сплачено кошти в розмірі 10000 грн ФОП ОСОБА_2 , то наведена обставина не спростовує факту оплати відповідачем послуг, наданих адвокатом Сутковим А.М. та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви останнього. Крім того, у вказаному дорученні визначено призначення платежу: оплата за надання правової допомоги згідно п.4.1 Договору від 02/03/20 від 20.03.2020.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду зроблені у відповідності до обставин, що встановлені в ході судового розгляду, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2021 року у справі за позовом Сєвєродонецької міської ради, правонаступником якої є Сєвєродонецька міська військово цивільна адміністрація Сєвєродонецького району залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови 02 липня 2021 року.

Головуючий

Судді: