Справа № 523/6601/13-ц
Провадження №6/523/107/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Далеко К.О.

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 17 в м.Одеса, справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником,

ВСТАНОВИВ

Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковський О.В. звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на ті обставини, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 1). 23.09.2020 року за договором №2306/К ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги за наведеним вище кредитним договором на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Так, як на даний час рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року не виконано, заявник просить заяву задовольнити та замінити стягувача у виконавчому провадженні.

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявника ТОВ «Вердикт Капітал» надійшла до суду заява про розгляд заяви про заміну сторони правонаступником у їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Такий висновок відповідає правовій позиціє Верховного Суду, зробленій в постанові від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

На підставі матеріалів справи встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 1) в розмірі 838919,38 грн.

На час звернення заявника із заявою про заміну сторони виконавчого провадження рішення суду не виконано.

23.09.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 2306/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги по кредитному договору № 0 1). Це підтверджується самим договором відступлення та додатком №1 до цього договору.

ТОВ «Вердикт Капітал» проведено оплату за придбаний актив в сумі 2 016 486, 80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2288 від 27.08.2020 року.

На підставі зазначеного, суд встановив, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав стягувача щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року по справі № 523/6601/13-ц.

На підставі викладеного вище, враховуючи ту обставину, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав стягувача, як правонаступник, суд вважає що заява генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником - задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б) у справі № 523/6601/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за кредитним договором № 0 1).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повну ухвалу суду складено 25 лютого 2021 року.

Суддя: