Номер провадження: 22-ц/813/6183/21
Номер справи місцевого суду: 504/2792/20
Головуючий у першій інстанції Сафарова А.Ф.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючої судді Ващенко Л.Г.
суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 грудня 2020 року (одноособово суддя Сафарова А.Ф.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)
03.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитинною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовано наступним.

19.08.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, який на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.08.2018 року розірваний. Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Посилаючись на те, що батько дитини, відповідач ОСОБА_2 , матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у виховані доньки не приймає, позивачка просила про задоволення позову.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 300 гривень щомісячно, починаючи з 03.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд стягнув з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 гривен, а також судові витрати з відповідача на користь ОСОБА_1 за надання професійної правничої допомоги у розмірі 390 гривень.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
Не погодившись з рішенням суду від 22.12.2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:
Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права. Частково задовольняючи позов про стягнення аліментів, суд виходив з того, що у відповідача ОСОБА_2 значно погіршився матеріальний стан, а отримані останнім доходи нічим не підтверджуються. В той же час, під час розгляду справи у суді з`ясовано, що відповідач має відмінний стан здоров`я, оскільки не надав до суду жодного письмового доказу, який би свідчив про наявність в нього яких-небудь фізичних вад або захворювань. Також даючи пояснення у суді ОСОБА_2 зазначив, що за фахом є кухарем-кондитером, але при цьому не може знайти роботу за фахом, при тому, що у м. Одесі, де мешкає останній, достатньо відкритих вакансій саме за цією спеціальністю про що свідчать оголошення розміщені в мережі Інтернету. Крім цього, у суді з`ясовано, що відповідач не перебуває на обліку у центрі зайнятості, що свідчить про те, що останній навіть не намагався знайти роботу за своїм фахом.
Ствердження відповідача, що він нібито отримує дохід у розмірі 4 000 грн. на місяць, неофіційно підробляючи різноробочим на будівництві та не має іншого доходу визиває великі сумніви, оскільки у судовому засіданні останній повідомив, що щомісячно витрачає на оренду кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_1 2 500 грн. Такій дохід відповідача викликає питання за що він тоді купляє одяг і харчі. За неофіційне працевлаштування працівника передбачена адміністративна відповідальність у вигляді великого штрафу і жодна будівельна компанія не може прийняти працівника без офіційного працевлаштування. Відповідач має відмінний стан здоров`я, знаходиться у доволі молодому віці. Тобто йому нічого не заважає працювати та знайти більш оплачувану роботу. У відповідача немає на утриманні непрацездатних осіб. З доданих відповідачем до відзиву документів вбачається, що нагляд за його батьком здійснює його мати. Відповідач намагається приховати свої статки та штучно зменшити суму отриманого доходу.
Призначений судом першої розмір аліментів є занадто малим і таким, що не може забезпечити належний розвиток малолітньої дитини.
У ст. 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отримання аліментів на дитину одного із подружися, не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.
Частиною 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За положеннями ст. 180 СК України та роз`яснень, що наведені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд першої інстанції чомусь став не на захист прав дитини, а на захист майнових інтересів відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відзив відповідача ОСОБА_2 зазначає:
Рішення суду від 22.12.2020 року по справі № 504/2792/20 є законним та обґрунтованим, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є безпідставною та надуманою.Позивачкою не надано до суду жодних доказів обставин на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, які нібито не повно з`ясував суд першої інстанції, є її припущення, які також не підтверджуються жодними доказами.
Згідно частини 2 статті 182 СК України: «Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». «Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів». Згідно статті 7 закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 грудня 2020 року у розмірі 1921 гривня, отже 50 відсотків від 1921 грн. це грошова сума у розмірі 960 грн. 50 коп., тобто гарантований розмір аліментів на одну дитину станом на момент прийняття оскаржуваного рішення не може бути меншим грошової суми у розмірі 960 грн. 50 коп., суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення яким стягнув з мене 1300 грн.
Враховуючи аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву та додані докази, часткове визнання ним позовних вимог, а також його усні пояснення, враховуючи дійсні обставини справи та вимоги ст. ст. 180-192 СК України, ст. 7 закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», суд першої інстанції ухвалив справедливе рішення у відповідності до норм матеріального права, якими врегулюванні данні правовідносини та правильно їх застосував.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
19.08.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, який сторони розірвали на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.08.2018 року. В шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 6,6 зворот,7,11,12,15-17).
Відповідач ОСОБА_2 має батька ОСОБА_4 , який з 2015 року визнаний інвалідом 1 групи безстроково і потребує постійного стороннього догляду, який надає йому мати відповідача і дружина батька (а.с.29-31).
Між сторонами виникли правовідносини із обов`язку батьків утримувати дитину, яка досягла повноліття, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково в розмірі 1 300 гривень аліментів щомісячно на утримання неповнолітньої дитини виходив з того, що суду не надано належних доказів того, що щомісячний дохід відповідача становить не менше 20 000 гривень, що відповідач мав витрати на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищила б десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (а.с.57-59).
Колегія суддів погоджується з висновками суду з таких підстав.
В суді заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, 2015 року народження.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.7 СК України (ст. 141 ч.ч.1,2 СК України).
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 180 ч.1, 181 ч.ч.1-3 СК України).
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 184 ч.ч.1-3 СК України).
Чинне законодавство визначає принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 19.08.2015 року по 23.08.2018 року, в шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_5 . Дитина проживає та зареєстрована за місцем реєстрації матері ОСОБА_1 , позивачка з 18.06.2020 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, визнав позов частково у розмірі 1 300 гривень щомісячно на утримання доньки. За ствердженнями відповідача він працює на будівництві без оформлення і отримує дохід у розмірі 4 500-5 000 гривень на місяць. Відповідач має обов`язок утримувати, як неповнолітню доньку ОСОБА_3 , 2015 року народження, так і батька ОСОБА_4 , який з 2015 року визнаний інвалідом 1 групи безстроково.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні належні та допустимі докази того, що заявлений до стягнення розмір аліментів на дитину щомісячно по 5 000 гривень відповідає потребам дитини, а також, що відповідач, виходячи з його матеріального та сімейного становища, спроможний щомісячно надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у такому розмірі.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 ч.ч.1,2, ст. 78 ч.1 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. ст. 80 ч.ч.1,2, 81 ч.1 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аліменти це кошти на утримання певної особи, які присуджуються за рішенням суду від частини доходу іншої особи, або у твердій грошовій сумі.

Всупереч ст. ст. 80, 81 ЦПК України, позивачка не надала ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що витрати на дитину щомісячно становлять 5 000 гривень, а також, що відповідач щомісячно має дохід у розмірі 20 000 гривень. Відсутні в матеріалах справи і докази про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких би перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову у розмірі 1 300 гривень щомісячно на утримання дитини.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника позивачки у скарзі, що: відповідач ОСОБА_2 зазначав про погіршення його матеріального стану, однак в суді з`ясовано, що відповідач має відмінний стан здоров`я, оскільки не надав доказів, які б свідчили про наявність в нього яких-небудь фізичних вад або захворювань; ОСОБА_2 за фахом є кухарем-кондитером і у м. Одесі є достатньо відкритих вакансій саме за цією спеціальністю; ОСОБА_2 не перебуває на обліку у центрі зайнятості і не намагався знайти роботу за своїм фахом; твердження відповідача, що він нібито отримує дохід у розмірі 4 000 гривень на місяць, неофіційно підробляючи різноробочим на будівництві та не має іншого доходу, визивають великі сумніви, оскільки щомісячно витрачається на оренду кімнати у гуртожитку 2 500 гривень; за неофіційне працевлаштування працівника передбачена адміністративна відповідальність і жодна будівельна компанія не може прийняти працівника без офіційного працевлаштування; відповідач має відмінний стан здоров`я, знаходиться у доволі молодому віці, тобто йому нічого не заважає працювати та знайти більш оплачувану роботу; у відповідача немає на утриманні непрацездатних осіб; призначений судом розмір аліментів є занадто малим і таким, що не може забезпечити належний розвиток малолітньої дитини, - не заслуговують на увагу.
Ствердження позивачки, що відповідач має відмінний стан здоров`я, знаходиться у доволі молодому віці і йому нічого не заважає працювати за спеціальністю та знайти більш оплачувану роботу, з огляду на обставини справи, не є підставою для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 5 000 гривень.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
З 01.12.2020 року по 31.12.2020 року прожитковий мінімум на дитину до 6 років в Україні встановлений на рівні 1 921 гривень щомісячно (1 921х50%=960,5). Суд стягнув з відповідача щомісячно на утримання дитини 1 300 гривень, тобто розмір аліментів більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач офіційно не працевлаштований, його щомісячні неофіційні доходи не перевищують 5 000 гривень. Крім надання матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідача має обов`язок надавати допомогу на утримання батька, який є інвалідом 1 групи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому сумніви позивачки щодо неможливості відповідача офіційно працевлаштуватись за спеціальністю, сплата ним за оренду житла 2 500 гривень на місяць і наявність доходів щомісячно, які не перевищують 5 000 гривень, до уваги не приймаються.
З огляду на матеріальне та сімейне становище відповідача, як платника аліментів, наявність у нього 2/х утриманців і відсутність доказів того, що у відповідача мали місце витрати на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких би перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, беручи до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків і визначений судом першої інстанції розмір аліментів не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, визначених судом першої інстанції.
Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Доводи відповідача у відзиві на скаргу, що позивачкою не надано доказів на підтвердження можливості надання матеріальної допомоги у розмірі 5 000 гривень і обставини, на які посилається позивачка у скарзі щодо його матеріального становища є її припущеннями, які не підтверджуються жодними доказами, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для залишення рішення суду без мін.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
З врахуванням обставин справи і наданих доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист права позивачки на отримання аліментів шляхом часткового задоволення позову.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду без змін.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судових витрат і суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, позивачка не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 07.07.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова