КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №359/5010/2019
номер провадження: №22-ц/824/8863/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Немудрій Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Висіцької Ірини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавського В.В.,

у цивільній справі №359/5010/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и л а :

У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №359/5010/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою, представник позивача подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказуючи при цьому, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права. Та не взяття судом першої інстанції до уваги того, що неявка позивача та її представника в судові засідання завжди була викликана поважними причинами, про які позивач та її представник повідомляла суд завчасно.

Представником відповідача адвокатом Гніденко О.М. було подано відзив на апеляційну скаргу у відповідності до доводів якого вказувалося на необхідність залишення ухвали суду без змін з підстав не аргументованості скарги. Позивач та її представник протягом тривалого часу перебування справи на розгляді у суді першої інстанції зловживали своїми процесуальними правами та зумисно затягували розгляд завідомо безпідставного позову, який має очевидний штучний характер з метою позбавлення відповідача душевного комфорту, нанесення шкоди діловій репутації відповідача, оскільки вона є публічною людиною та умисно збільшуючи таким чином витрати відповідача на правову допомогу. Зазначаючи також, що в провадженні суду першої інстанції перебуває аналогічна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 при розгляді якої позивач та її представник застосовують аналогічні засоби щодо постійного відкладення її розгляду з наданням при цьому клопотання щодо відкладення та як додаток до клопотання постійно надається листок непрацездатності.

Сторони про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися.

До початку розгляду справи позивач та її представник подали заяву про можливий розгляд справи за їх відсутності.

Про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та її представника також було повідомлено суд при подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб що не з`явилися в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи встановлено, що в червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, за результатами розгляду якого просила визнати поширену ОСОБА_2 3 березня 2019 року інформацію недостовірною, спростувати її та стягнути моральну шкоду.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2019 року було відкрито провадження по справі, справа неодноразово в подальшому призначалася до розгляду, про що сторони повідомлялися у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та її представник будучи повідомленими належним чином про розгляд справи, не з`явились у судове засідання призначене на 26 лютого 2020 року, подавши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням позивача з 24 лютого 2020 року по 09 березня 2020 року у відпустці (наказ (розпорядження) №483/в про надання відпустки).

У судове засідання призначене на 22 червня 2020 року позивач та її представник не з`явились, подали заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку перебуванням позивача на лікарняному та зайняттям її представника в цей день в іншому судовому засіданні (листок непрацездатності серії АДЮ №858080).

06 серпня 2020 року позивач та її представник в судове засідання не прибули, звернулись до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному та зайняттям її представника в цей день в іншому судовому засіданні (листок непрацездатності серії АДЮ №858080).

19 січня 2021 року позивач та її представник в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному (листок непрацездатності серії НОМЕР_1 )

26 березня 2021 року позивач та її представник також до суду не з`явились, подали клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному та зайняттям її представника в цей день в іншому судовому засіданні (листок непрацездатності серії АДЮ №856687).

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із суд першої інстанції виходив із положень ч.5 ст. 223 та п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, вказуючи при цьому на повторність неявки позивача та її представника в призначені судові засідання ( 26 лютого 2020 року, 22 червня 2020 року, 06 серпня 2020 року, 19 січня 2021 року та 26 березня 2021 року) та не подання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги те, що чотири із п`яти судових засідань відкладалися на прохання позивача у зв`язку з тим, що остання перебувала на лікарняному, а тому незважаючи на хворобу, просто фізично не могла з`явитися в ці судові засідання, колегія суддів вважає не можуть бути підставою для скасування судового рішення виходячи з того, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, як залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

За змістом ст.ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 7 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, від 6 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 2 вересня 2020 року у справі № 461/3580/15-ц та інших судових рішеннях суду касаційної інстанції.

Згідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів вважає, що залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно застосував положення ст. 223, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, виходячи з повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з оводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Оскільки апеляційна скарга залишена судом без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.ст. 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381 - 384, 387 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Висіцької Ірини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.

суддя-доповідач:

судді: