Номер провадження: 22-ц/813/4004/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Київського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

16 грудня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача в порядку регресу 12153,47 грн. та послуги аварійного комісара у розмірі 670 грн., посилаючись на те, що грошова сума була сплачена ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка скоєна з вини відповідача.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року позов було задоволено (а.с. 82).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача у відшкодування шкоди в порядку регресу у загальному розмірі 12823,47 грн., із яких 670 грн. витрати на послуги аварійного комісара.

Разом з тим, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2020 року скасовано зазначене заочне рішення суду (а.с. 130).

Відповідач ОСОБА_1 не надавав відзиву на позовну заяву, проте в заяві про скасування заочного рішення вказав про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду 16 грудня 2019 року, в ой час як 03 червня 2019 року закінчився строк позовної давності.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2020 року у задоволенні позовної заяви МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу було відмовлено через пропуск строку позовної давності.

В апеляційній скарзі МТСБУставить питання про скасування рішення Київського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2020 року, та постановлення нового, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 01.03.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 01.03.2021 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що двохмісячний строк для розгляду справи в порядку письмового провадження в даному випадку збігає 28.02.2021 року, оскільки 28.02.2021 року є вихідним днем, а у відповідності до ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 28.12.2020 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 154-158).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності та не надав належних та допустимих доказів поважності пропуску строку позовної давності.

Однак апеляційний суд не може погодитися з таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 червня 2016 року, приблизно об 11:00 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем RANGE ROVER, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Балківській, 33 в м. Одеса, в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України, під час зміни напрямку руху, не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 212140, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що належав ПАТ «Одесаобленерго», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2016 року вину ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) було підтверджено, встановлено склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП - за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст.38 цього Кодексу (а.с. 5).

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відповідним витягом з бази МТСБУ.

Цивільно-правова відповідальність ПАТ «Одесаобленерго» на момент ДТП була застрахована за Полісом № АК/6002632 в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 4).

08.06.2016 року потерпілий звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 03.06.2016 року та від 19.10.2016 року з заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с. 6-8).

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 5388/4 від 13.07.2016 року вартість відновлювального ремонту КТЗ ВАЗ 212140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав: 12 249,46 грн. (а.с. 32-39).

На підставі Звіту № 5388/4 від 13.07.2016 року, рахунку № 5388/4 від 14.07.2016 року, акту виконаних робіт від 21.06.2016 року, довідки №1 від 23.12.2016 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, наказу № 10404 від 28.12.2016 року, було здійснено розрахунок та виплачено ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 12153,47 грн., відповідно до платіжного доручення №10404рв від 29.12.2016 року та 670 грн. витрати за послуги аварійного комісара відповідно до платіжного доручення №5388/4рв від 15.08.2016 року.

Таким чином, оскільки на момент вчинення ДТП, відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ виплатило ОСОБА_3 стороні страхове відшкодування.

Тобто, апелянт відшкодував завдані відповідачем ОСОБА_1 збитки ОСОБА_3 особі, а тому отримав право вимоги в порядку регресу до винної в ДТП особи, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відмовляючи в задоволенні позову через пропуск сткоку позовної давності, районний суд послався на те, що перебіг позовної давності починається з дня набрання законної сили постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.206 року, тобто з 18.10.2016 року.

Таким чином, строк позовної давності закінчився 19.10.2019 року.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п.38.2.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Отже, Законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ навідшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

До страховика МТСБУ, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.ст. 11, 599, 1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

При цьому, за ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням згідно ст.599 ЦК України.

Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно, що узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 у справі №6-2806цс16.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, з урахуванням зазначеного та з огляду на положення ч. 6 ст. 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні).

Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено МТСБУ 29.12.2016 року (а.с.63), відповідно до платіжного доручення №10404рв, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати.

Враховуючи, що до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою МТСБУ звернулося 10.12.2020 року, що підтверджується доданими описом вкладення у цінний лист (а.с. 72) та фіскальним чеком номер поштового відправлення 431 на конверті (а.с. 73 зворот), то колегія суддів вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності для захисту своїх прав.

Таким чином, відраховуючи що початок перебігу строку позовної давності необхідно відраховувати не від дати набрання законної сили постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2016 року про притягнення відповідача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а з моменту проведення виплати МТСБУ потерпілій в ДТП особі - з 29.12.2016 року.

Тобто, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про необхідність відмови в задоволенні позову через сплив строку позовної давності.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга МТСБУпідлягає задоволенню, рішення Київського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2020 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь МТСБУ сплачений судовий збір,сплачений при зверненні до суду з позовом у розмірі 1921 грн. (а.с. 1), та сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 2881,50 грн. (а.с. 141), а всього в розмірі 4802,50 грн.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ: 21647131, сплачене страхове відшкодування у розмірі 12153,47 грн. (дванадцять тисяч сто п`ятдесят три гривні 47 копійок) та послуги аварійного комісара у розмірі 670 грн. (шістсот сімдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, судовий збір, сплачений за подання до суду позову, а також за подання апеляційної скарги у загальній сумі 4802,50 грн. (чотири тисячі вісімсот дві гривні 50 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра