Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2226/17

22 червня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката - Логін Г.М.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

його представника, адвоката - Парфана Т.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ СК «Скайд», СК «Фінанс Лайн», Моторного транспортного страхового бюро України, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в його користь 14555 грн. 08 коп. завданої майнової шкоди, а також судові витрати по справі, зокрема: 1300 грн. 00 коп. витрат пов`язаних із складанням звіту про оцінку вартості матеріального збитку, 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 5120 грн. витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2018 року, у відповідності до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року), постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 06.03.2018 року, по даній справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено ПАТ СК «Скайд», СК «Фінанс Лайн» і Моторне транспортне страхове бюро України.

Відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2018 року, по даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 .

Згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021 року постановлено змінити процесуальний статус ПАТ СК «Скайд», СК «Фінанс Лайн» і Моторного транспортного страхового бюро України з статусу третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - на співвідповідачів.

Позивач та його представник в ході розгляду справи підтримали заявлені вимоги і просили їх задоволити з підстав наведених у позові та їх письмових поясненнях. В подальшому в судове засідання 22.06.2021 року останні не прибули, натомість представник позивача направила на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 і його представник в судовому засіданні заперечили відносно позовних вимог ОСОБА_1 та просили відмовити в їх задоволенні з підстав наведених у поданих до суду письмових поясненнях та запереченнях на позов.

Представники відповідачів: ПАТ СК «Скайд» та Моторного транспортного страхового бюро України, а також третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином рекомендованною кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи представник відповідача ПАТ СК «Скайд» повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідачі та третя особа не повідомили, заяв про слухання справи у їх відсутності не поступало.

Представник СК «Фінанс Лайн» в судове засідання не з`явився, однак направив на електронну адресу суду письмові пояснення, які просив прийняти до уваги при розгляді справи по суті.

Вислухавши позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та їх представників, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захист.

Судом встановлено, що 16.12.2016 року близько 09 год. 40 хв. в м.Надвірна по вул.Соборна водій ОСОБА_2 , тобто відповідач по справі, керуючи автомобілем марки «Тоуоtа 4 Runner», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВА3 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження автомобілів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України.

Як було встановлено в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу«Тоуоtа 4 Runner», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , якого визнано винним у її вчиненні, що підтверджується постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2017 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником пошкодженого автомобіля марки «ВА3 21063», д.н.з. НОМЕР_2 є третя особа - ОСОБА_3 , яким згідно довіреності від 20.01.2017 року, зареєстрованої в реєстрі за №29, користується та розпоряджається позивач по справі - ОСОБА_1 (а.с.6, 8).

Внаслідок вказаної ДТП, автомобіль марки «ВА3 21063», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, вартість відновлюваного ремонту якого, з урахуванням зносу - становить 16555 грн. 08 коп., що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №73 від 31.03.2017 року, складеного експертом-оцінювачем Євченко Є.М. (а.с.9-24).

Наведені у вказаному звіті дані, підтверджені допитаним в судовому засіданні в якості експерта Євченко Є.М. , який пояснив, що ним на замовлення ОСОБА_1 було проведено обстеження автомобіля марки «ВА3 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , встановлено отримані врезультаті ДТП пошкодження та в подальшому визначено вартість відновлюваного ремонту.

Таким чином, суд визнає зазначений вище звіт про оцінку вартості матеріального збитку, поданий позивачем, належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір фактично понесених витрат позивачем на відновлення транспортного засобу.

Крім того суд зазначає, що за клопотанням представника ОСОБА_2 по даній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, яку доручено провести Івано-Франківському відділенню Київського НДІСЕ, витрати за проведення якої покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Однак, дана експертиза не проведена в зв`язку з несплатою вартості її проведення, що підтверджується повідомленням Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ за №1137/19/28 від 26.11.2019 року, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 17.12.2016 року, ОСОБА_2 відправив письмове повідомлення про ДТП з копіями документів, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на юридичну та фактичну адресу страхової компанії «СКАЙД», з якою у нього був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з повідомленням про вручення згідно поштових квитанцій від 17.12.2016 року. В подальшому до відповідача зателефонував працівник даної страхової компанії і повідомив, що за результатами його звернення відкрито справу і їй присвоєно номер, який він ОСОБА_2 надіслав за допомогою «смс» ОСОБА_1 , для подальшого вирішення питання відшкодування.

19.12.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прибули в офіс МТСБУ, що в м.Івано-Франківськ по вул.Чорновола, щоб залишити заяву про відшкодування збитків по авто страхуванню, однак спеціаліст даної установи повідомив, що ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» існує, до якої їм і потрібно звернутися.

Судом перевірено, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 франшизу згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/7018901 в розмірі 2000 грн., що не заперечується і самим позивачем.

В ході розгляду справи з`ясовано, що відповідно до інформації, яка знаходиться в матеріалах справи, рішенням президії МТСБУ в грудні 2016 року було зобов`язано Дирекцію Бюро здійснювати виплати потерпілим за зобов`язаннями колишніх членів МТСБУ по відношенню до яких не здійснюються процедури ліквідації (банкрутства) за рахунок залишку їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих МТСБУ. Відповідно до рішення Президії, Дирекція здійснювала прийом заяв та документів від потерпілих за зобов`язаннями СК «Україна», СК «Скайд» та СК «Нова» по 31.05.2017 року. Гранична сума виплати за зобов`язаннями СК «Скайд» становить 14000 грн. В листі президії зазначено, що МТСБУ не здійснюватиме виплати за зобов`язаннями, що виникли внаслідок страхових випадків за договорами страхування, що укладені після втрати членства в МТСБУ.

Суд констатує, що постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена, і в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вказаний обов`язок страховою компанією виконаний не був.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, відповідно до статті 21 Закону №1961-IV, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Пункт 17 даної постанови визначає про те, що необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Згідно п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Невжиття заходів з боку відповідачів ПАТ СК «Скайд» та Моторного транспортного страхового бюро України по відшкодуванню шкоди при настанні страхового випадку суд вважає таким, що не відповідає нормам діючого законодавства з огляду на наступне:

Згідно з приписами ст.33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Пунктом 1 ч.2 ст.22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами 1 та 2 ст.1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.979 ЦК України, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22, 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим, зазначені зобов`зання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Статтею 9 цього Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик забов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування за договором страхування.

Безумовний обов`язок страховика провести повне відшкодування заподіяних позивачу збитків внаслідок пошкодження її автомобіля, прямо визначений ст.22 названого вище Закону, якою передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована.

Таким чином, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Як перевірено судом, 17.12.2016 року, ОСОБА_2 відправив письмове повідомлення про ДТП з копіями документів, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на юридичну та фактичну адресу страхової компанії «СКАЙД», з якою у нього був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з повідомленням про вручення згідно поштових квитанцій від 17.12.2016 року. В подальшому до ОСОБА_2 зателефонував працівник даної страхової компанії і повідомив, що за результатами його звернення відкрито справу і їй присвоєно номер, однак на час розгляду справи, позивачу ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодовано заподіяні матеріальні збитки.

Таким чином, впродовж передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-IV, з подальшими змінами, строку, страхова компанія ПАТ СК «Скайд» була повідомлена про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого транспортного засобу. Дорожньо-транспортна пригода, що трапилася 16.12.2016 року є страховим випадком.

Разом з тим, як з`ясовано судом, рішенням президії МТСБУ в грудні 2016 року було зобов`язано Дирекцію Бюро здійснювати виплати потерпілим за зобов`язаннями колишніх членів МТСБУ по відношенню до яких не здійснюються процедури ліквідації (банкрутства) за рахунок залишку їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих МТСБУ. Відповідно до рішення Президії, Дирекція здійснювала прийом заяв та документів від потерпілих за зобов`язаннями СК «Україна», СК «Скайд» та СК «Нова» по 31.05.2017 року. Гранична сума виплати за зобов`язаннями СК «Скайд» становить 14000 грн. В листі президії зазначено, що МТСБУ не здійснюватиме виплати за зобов`язаннями, що виникли внаслідок страхових випадків за договорами страхування, що укладені після втрати членства в МТСБУ.

Статтею 20 вказаного вище Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пп. «ґ» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що належним відповідачем в даному судовому спорі є відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, якого слід стягнути матеріальну шкоду, завдану ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.12.2016 року близько 09 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, на підставі системного аналізу викладених норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача ОСОБА_1 та стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 14555грн. 08 коп. заподіяних матеріальних збитків.

Крім того, згідно п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданих позивачем квитанції №203 від 26.10.2017 року, за надання йому правничої допомоги щодо представництва інтересів в суді, договору про надання правової допомоги від 03.01.2017 року, витрати склали 5120 грн. 00 коп. (а.с.26).

Також, у зв`язку з проведенням оцінки вартості матеріального збитку позивачем понесено витрати щодо її оплати в розмірі 1300 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового кассового ордера № 13 від 31.03.2017 року (а.с.24).

Крім того, за звернення до суду із даним позовом, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с.1).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про стягнення на користь позивача з Моторного (транспортного) страхового бюро України збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому з даного відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі, зокрема 1300 грн. 00 коп. витрат пов`язаних із складанням звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №73 від 31.03.2017 року, 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 5120 грн. витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

На підставі вищевикладеного ст.ст.16, 22, 23, 979, 1166, 1167, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальносиі власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 89,133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ СК «Скайд», СК «Фінанс Лайн», Моторного транспортного страхового бюро України, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, місцезнаходження: м.Київ, Русанівський бульвар, 8, , на користь ОСОБА_1 , жителя с.Пнів, вул.Л.Українки, Надвірнянського району Івано-Франківської області - 14555грн. 08 коп. заподіяних матеріальних збитків.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, місцезнаходження: м.Київ, Русанівський бульвар, 8, , на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 - 1300 грн. 00 коп. витрат пов`язаних із складанням звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №73 від 31.03.2017 року.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, місцезнаходження: м.Київ, Русанівський бульвар, 8, , на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 - 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 5120 грн. витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього 5760 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 02.07.2021 року.