КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: 362/1030/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі : Довгополій А.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л.,

у цивільній справі № 362/1030/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки та визнання права власності.

в с т а н о в и л а :

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки та визнання права власності. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона (позивач) успадкувала після померлого ОСОБА_4 14/25 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташоване на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер :11:017:0017, яка належала на праві спільної сумісної власності померлому ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_3 .

Вона ( ОСОБА_2 ) не може в позасудовому порядку вирішити питання щодо отримання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку згідно до заповіту, оскільки відповідно до постанови державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Київської області Хоменко С.А. від 19 листопада 2019 року № 1370/02-14 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянку перебуває спільній сумісній власності, а тому нотаріус не має можливості визначити частку, яка належала померлому.

Посилаючись на вказані обставини та норми цивільного законодавства щодо набуття права власності на частину земельної ділянки пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, просила за результатами розгляду поділити земельну ділянку АДРЕСА_1 , між позивачем та відповідачем; визнати за ОСОБА_2 право власності на 14/25 частки спірної земельної ділянки; виділити у власність ОСОБА_3 11/25 частку вказаного нерухомого майна; припинити права спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :11:017:0017,

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки та визнання права власності - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, вона просила рішення скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність визначення частки померлого щодо спірної земельної ділянки, оскільки законодавством не передбачено визначення частки у спільному майні. Тому позивач керуючись нормами ЦК України звернулась із вимогами передбаченими ст.ст.370, 372 ЦК України про поділ, виділення часток та припинення правовідносин спільної сумісної власності на майно. Позивач є спадкоємицею і до неї перейшли всі права та обов`язки, передбачені для спадкодавця і співвласником був спадкодавець.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідачем ОСОБА_3 була подана заява про визнання апеляційної скарги (а.с. 70).

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викликаних у ній та просив її задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в судове засідання не з`явилася. До початку розгляду справи подала заяву щодо можливого розгляду справи за її відсутності, зазначивши також про визнання поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у відповідності до положень ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для поділу спірної земельної ділянки в ідеальних частках між її співвласниками, оскільки позивачка не є співвласником вказаної земельної ділянки. Вказуючи також, що немає законних підстав для визнання за позивачем права власності на 14/25 частку земельної ділянки площею 0,1га, оскільки вона має право на набуття вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом після померлого батька. Відтак, суд вважав, що позивач обрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки спадкові права позивач має можливість захистити шляхом визначення частки її батька у спільній сумісній власності на земельну ділянку.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 жовтня 2013 року, земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :11:017:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності в частці 1/1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

25 травня 2004 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Пясецькою Л.М. та зареєстрований а реєстрі за № 1597. За умовами заповіту ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 належні йому 14/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 14).

Як спадкоємець померлого ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлого батька.

Державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Хоменка С.А. 19 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за №1-1757, а саме: 14/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11,12).

Інші 11/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_3 у відповідності до договору дарування від 25 лютого 1997 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 17).

Постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Хоменка С.А. від 19 листопада 2019 року № 1370/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :11:017:0017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки неможливо визначити частку спадкового майна, що належала померлому (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Положеннями ч.2 ст. 370 ЦК України та ч.2 ст. 372 ЦК України визначено правило, згідно з яким у разі поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, чи виділу частки з нього, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, при вирішенні спору про виділ часток земельної ділянки, суд виходить з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно.

Визначальним для виділу частки або поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників у майні.

Суд першої інстанції вказуючи на те, що відсутні правові підстави для поділу вказаної земельної ділянки в ідеальних частках між її співвласниками, оскільки позивачка не є співвласником вказаної земельної ділянки не прийняв до уваги те, що позивач за законом є правонаступником після смерті ОСОБА_4 , а відтак вона мала процесуальне право звертатись із даним позовом до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме: визнання за ОСОБА_2 право власності на 14/25 частки земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_3 право власності на 11/25 частки земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок задоволення вимог позивача щодо визнання права власності, відповідно припиняється і право спільної сумісної власності на земельну ділянку - кадастровий номер :11:017:0017, загальною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України про часткове задоволення заявлених вимог виходячи з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, за яким;

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 14/25 частки земельної ділянки (кадастровий номер :11:017:0017), загальною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 11/25 частки земельної ділянки (кадастровий номер:11:017:0017 загальною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя - доповідач:

Судді