ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/87/21 Номер провадження 22-ц/814/1575/21Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М. при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року у справі за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 27.01.2020 року в загальному розмірі 37 155,26 грн та судові витрати 2102,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 27.01.2020 року ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 9200,00 грн. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання кредитних послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 22.11.2020 року має заборгованість в сумі 37 155 грн, яка складається з наступного: 27 302,19 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 9853,07 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.01.2020 року у розмірі 27302,19 грн., судовий збір у розмірі 1544,58 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог не погодився АТ КБ «Приватбанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав правової оцінки наявним в матеріалах справи Заяві-анкеті в якій зазначено базову процентну ставку 2,5% в місяць та висловлено згоду про оформлення договору та отримання кредитної картки «Універсальна». Також відповідачем підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначено тип картки, базову відсоткову ставку за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, порядок нарахування пені та розмір комісії. Вважає, що сторонами при укладенні договору було досягнуто усіх істотних умов договору. Тому місцевий суд, зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржгника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при надання кредитних коштів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висноку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходчи з наступного.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.01.2010 року. (а.с. 24)

У заяві зазначено, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банка, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 22.11.2020 року складає 37155,26 грн., з яких: 27302,19 грн.. заборгованість за прострочений тілом кредиту; 9853,07 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку не повернула, тому АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника повернути фактично отриману суму кредиту.

У вказаній частині рішення суду не оскаржується, тому відповіднодо вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 9 853,07 грн., місцевий суд виходив з того, що при укладенні кредитного договору сторонами не було обумовлено порядок та умови нарахування таких платежів.

З таким висновком суду колегія суддів повністю погодитися не може, з наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З наданих матеріалів справи вбачається, що на підставі анкети-заяви б/н від 27.01.2010 року підписаної ОСОБА_1 , останній була видана кредитна картка «Універсальна, 55 днів льготного періоду» № НОМЕР_2 . (а.с. 26 зворот). Розмір кредитного ліміту у вказаній заяві не вказано, проте визначено базову відсоткову ставку по кредиту у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості.

Окрім того, 27.01.2010 року ОСОБА_1 підписуючи анкету заяву, підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», своїм підписом засвідчила що ознайомлена та висловила згоду зумовами використання даного типу кредитної картки, а саме про отримання кредиту з видачею кредитної карткиу вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним за базовою ставкою 2,5% на місяць, та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але неменше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафів при наявності заборгованості по кредиту) (а.с. 27).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах.

Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву, також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування. Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності погодження розміру відсотків за користування кредитними коштами за Договором б/н від 27.01.2010 року є помилковими та суперечить матеріалам справи.

Разом з цим, статтями 526, 530,610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язанняє його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/95/12 (провадження №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі підписаної ОСОБА_1 анкети - заяви від 27.01.2010 року та довідки про умови кедитування, останній видано картку «Універсальна, 55 днів льготного періоду» № 5577…..1365 термін дії якої 02/13 (а.с. 25), отже строк кредитування складає 23 місяців з моменту його укладення (щомісячний платіж 7%, який складається з 2,5% нарахування по процентах за користування кредитом та 4,5 % від взятого тіла кредиту, тобто для повного погашення тіла кредиту сторонами визначено 23 місяців).

Позивачем не надано доказів того, що договір було пролонговано, підписана позичальником анкета заява та довідка не містять строку дії договору чи умови його пролонгації.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 27.02.2013 року, тобто на момент закінчення строку виконання зобов`язання, заборгованість по відсотках була відсутня, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором є безпідставними та задоволенню не підлягають.

В іншій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки умовами договору укладеного між сторонами право позивача нараховувати проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування, не передбачено, а інших доводів на обґрунтування даних вимог позивачем не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року, з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках за дововором б/н від 27.01.2010 року слід відмовити з підстав викладених в даній постанові.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, в задоволенні вимог відмовлено, підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору не має.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року в частині позовних вимог акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсотках по кредиту за договором б/н від 27.01.2020 року скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсотках відмовити з підстав викладених у даній постанові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 02.07.2021 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.І. Обідіна _______________ Л.М. Хіль