справа №369/9577/20
головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
провадження № 22-ц/824/7225/2021
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в свої інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють також в інтересах свого неповнолітнього сина: ОСОБА_4 звернулись із заявою, в якій просили суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відносно неповнолітнього ОСОБА_4 :

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 за наступними адресами: АДРЕСА_2 (адреса фактичного місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 ), АДРЕСА_3 (приміщення Гореницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області);

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , її чоловіка - ОСОБА_3 та їх спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , якщо вони разом, або кожен окремо, за власним бажанням перебувають (перебуває) у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає а адресою: АДРЕСА_1 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-, ммс, електронні - повідомлення) з ОСОБА_2 , її чоловіком - ОСОБА_3 та їх спільним неповнолітнім сином - ОСОБА_4 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування своїх вимог заявники повідомили, що ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, систематично чинить відносно неї, її чоловіка та їхнього неповнолітнього сина фізичне та психологічне насильство, що виражається у погрозах фізичної розправи, пошкодженні майна, руйнуванні об`єктів (елементів) домоволодіння, вузлів та агрегатів обладнання і пристроїв, а також чинив фізичне насильство відносно заявника та її чоловіка.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року заяву задоволено частково.

Видано обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_1 , яким визначено такі заходи тимчасового обмеження:

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 за наступними адресами: АДРЕСА_2 (адреса фактичного місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 ), АДРЕСА_3 (приміщення Гореницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області);

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , її чоловіка - ОСОБА_3 та їх спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , якщо вони разом, або кожен окремо, за власним бажанням перебувають (перебуває) у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати їх.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовлено.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та в інтересах: ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь понесених судових витрат на правову допомогу адвоката - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, із змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині видачі стосовно ОСОБА_1 обмежувального припису, в іншій частині просить рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що дану справу було розглянуто судом першої інстанції за його відсутності як заінтересованої особи, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання, що є порушенням норм процесуального права і обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції згідно ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України.

Зазначає, що разом із заявницею є спадкоємцем, який прийняв у спадщину будинок померлих батьків, стосовно якого йому обмежили доступ. Цей будинок є офіційним місцем реєстрації, а відповідно і проживання ОСОБА_1 та його малолітніх синів, які в будь-який час доби мають право проживати, а тим більше приходити в цей будинок за указаною адресою, як зазначено в рішенні суду.

Наголошує на тому, що його малолітні діти не можуть реалізувати свої житлові права в спірному будинку без свого батька, а суд, захищаючи права одного неповнолітнього, порушив права двох інших малолітніх дітей, які тепер не можуть з батьком жити в будинку, за місцем реєстрації і проживання.

Вказує також на недоведеність обставини його негативної поведінки щодо заявників, які суд визнав встановленими.

07 травня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від заявників, в якому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Вказують, що апелянт подавши на розгляд суду певні клопотання, взагалі не зазначає в апеляційній скарзі, що саме Київському апеляційному суду необхідно зробити з основною частиною рішення суду першої інстанції - чи змінити, чи скасувати або залишити без змін.

Зазначають, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність наявності фактів вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 , матеріали справи містять відповідні докази.

Звертають увагу суду на те, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції, який, в свою чергу, дослідив зібрані у справі докази та надав їм належну оцінку, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Вважають, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто без участі заінтересованої особи та без належного повідомлення про її розгляд.

ОСОБА_1 повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не подавав.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокат Кожемяченко В.Й. просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Заявник ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково заяву про видачу обмежувального припису суд першої інстанції виходив з того, що підстави для видачі обмежувального припису доведені та наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру щодо заявників.

Проте з такими висновками погодитись не можна з урахуванням наступного.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до положень ст. 24 вказаного закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , перебуває у стосунках спорідненості з рідним братом ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 та члени її сімї чоловік - ОСОБА_3 , з яким зареєстровано шлюб, та їх спільний неповнолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою розташування домоволодіння померлих батьків: АДРЕСА_2 . За цією ж адресою зареєстрований ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - рідний брат; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - рідний брат; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - племінник; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - племінник, що пвідтверджено відомостями реєстраційного обліку виконавчого комітету Гореницької сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 .

У підтвердження вимог позову заявниками зазначено, що починаючи з 2018 року кривдник ОСОБА_1 почав систематично проявляти стосовно заявника, її чоловіка та їхнього неповнолітнього сина безпідставну агресію, цькувати, погрожувати фізичною розправою та вбивством, психологічно тиснути; виражатися на їх адресу нецензурною лайкою; як в тверезому стані так і в стані алкогольного сп`яніння, безсистемно вдень та вночі, відвідувати місце постійного проживання сім`ї заявника, пошкоджувати належне їм майно, руйнувати об`єкти (елементи) домоволодіння, вузли та агрегати обладнання і пристроїв, що забезпечують функціонування домоволодіння, внаслідок чого між членами сім`ї заявника почали виникати чисельні сварки, що породжували як психологічне, економічне так і фізичне домашнє насильство як стосовно заявників, так і стосовно їх спільної неповнолітньої дитини.

У підтвердження вказаних обставин надано заяви ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства, зареєстровані Службою у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області 08 лютого 2019 року за №124 та 31 жовтня 2019 року за №1551.

На виконання звернення від 08 лютого 2019 року службою у справах дітей та сім`ї райдержадміністрації витребувано пояснення у ОСОБА_1 , які він надав 18 лютого 2019 року, та проведено з останнім профілактичну бесіду.

На виконання звернення від 31 жовтня 2019 року службою у справах дітей та сім`ї райдержадміністрації про факт вчиненого домашнього насильства повідомлено Києво-Святошинський відділ поліції ГУ НПУ в Київській області та Києво- Святошинський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Також було запрошено ОСОБА_1 до служби та проведено з ним профілактичну бесіду.

При цьому зміст профілактичної бесіди надані суду докази не містять. Відсутні у матеріалах справи також пояснення, які були надані ОСОБА_1 на вимогу служби у справах дітей та сім`ї.

ОСОБА_1 заперечує, що указані докази беззаперечно свідчать про вчинення ним насильства проти заявників, оскільки не містять відповідної інформації. У заперечення заяви надав характеристики старости Гореницького старостинського округу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області - Є.В. Фесенка від 4 березня 2021 року та старости Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області - З.В. Рудяшко від 4 березня 2021 року, які характеризують його як добропорядного, спокійного, врівноваженого, ввічливого, розсудливого турботливого батька та сина, який систематично доглядав за батьками похилого віку.

У підтвердження заявлених у справі обставин заявниками також надані докази звернення через оператора служби УІПКП «102» (пульт №51 оператор «102» Макарчук та пульт №53 оператор «102» Рашкова з повідомленням про конфлікт між неповнолітнім сином заявниці та ОСОБА_3 , що відбувся 15 червня 2020 року близько 20 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_4 виник, в ході якого неповнолітній ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) наступного змісту: побив дядько заявника та батька, швидка медична допомога не потрібна, просить направити поліцію за місцем скоєння правопорушення АДРЕСА_2 ». Подія «102»: зареєстровані за №56354361 та №56354872 з класифікацією: «домашнє насильство, дата скоєння 15 червня 2020 року».

В той же день 15 червня 2020 року, о 21 годині 06 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через оператора служби УІПКП 102» (пульт №54 оператор «102» Прищепа ), надавав повідомлення наступного змісту: « ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння розбив ртутну лампу, просить патруль». Подія «102» зареєстровані за №56355415 з класифікацією «пошкодження майна».

В цей же день, близько о 21 годині 26 хвилин особисто заявниця, повернувшись з роботи додому, через оператора служби УІПКП «102» (пульт №51 оператор «102» Макарчук ) надавала повідомлення наступного змісту: поліцію викликала неповнолітня дитина, просила прискорити прибуття поліції за місцем скоєння правопорушення АДРЕСА_2 ». Подія «102» зареєстровані за №56356279 з класифікацією «звернення інформаційного характеру».

Суд першої інстанції вважав, що зазначені події підтверджено рапортом старшого чергового Центрального ВП Києво- Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції Пономаренко В.Р., зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події Центрального ВП Києво- Святошинського ВП ГУНП в Київській області 15 червня 2020 року №1806.

Однак наявний у матеріалах справи рапорт містить безпосередньо зміст заяви, та не є беззаперечним доказом встановлення подій правопорушення, оскільки свідчить лише про подію звернення заявників із відповідною заявою та виклад їх пояснень.

Зокрема заявниками повідомлено, що під час конфлікту ІНФОРМАЦІЯ_7 з сім`єю заявника, заінтересована особа ОСОБА_1 , перебуваючи в нетверезому стані, вчинив домашнє насильство, а саме погрожував фізичною розправою в разі не виїзду сім`ї заявника з будинку померлих батьків, у якому вони постійно проживають не маючи іншого житла, при цьому на підтвердження своїх протиправних намірів, в присутності неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в житлових приміщеннях демонстративно побив скляний посуд та ртутні лампи, які зберігалися в цих приміщеннях.

Заявники указують, що при вчиненні заінтересованою особою протиправних дій був присутній свідок ОСОБА_14 - сусід, якого було покликано для забезпечення безпеки сім`ї заявниці. ОСОБА_1 заперечує проти існування указаних обставин та щодо належності свідчень указаного свідка як доказу, оскільки будь-які анкетні дані, на підставі яких можна було б установити особу свідка у поясненнях відсутні, та в якості свідка ОСОБА_14 не був допитаний.

Патрульними поліції СП-ПО-49 УПО Д/Н 1063 Центрального ВП Києво- Святошинського ВП ГУНП в Київській області 15 червня 2020 року, приблизно о 21 годині 30 хвилини, після прибуття на місце скоєння правопорушення заінтересованою особою ОСОБА_1 , було здійснено заходи спрямовані на фіксацію та встановлення обставин правопорушення. За причини втечі з місця скоєння правопорушення заінтересованої особи ОСОБА_1 , працівниками поліції стосовно цієї особи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не складався. Особисто від заявника ОСОБА_2 патрульні поліції прийняли заяву про вчинення кримінального правопорушення, яку оформили відповідно протоколом від 15 червня 2020 року та відібрали пояснення від 15 червня 2020 року.

17 червня 2020 року близько 19 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , виник конфлікт між заявницею ОСОБА_2 та заінтересованою особою ОСОБА_1 , в ході якого неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через оператора служби УІПКП -102» (пульт №49 оператор «102» Степаненко ), надавав повідомлення наступного змісту: «брат вибиває двері до будинку, щойно розбив скло, чоловік дуже агресивний, швидка медична допомога не потрібна, просить направити поліцію за місцем скоєння правопорушення АДРЕСА_2 ». Подія «102» зареєстровані за №356454219 з класифікацією: «домашнє насильство, дата скоєння 17 червня 2020 року.

Подія звернення заявника з відповідним повідомленням підтверджена рапортом старшого чергового Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Полонським О., зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області 17 червня 2020 року за №1858.

Заявником у поясненнях зазначено, що під час конфлікту 17 червня 2020 року з ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, а саме діяння психологічного, економічного і фізичного насильства. Розбив скло вікна кімнати будинку в якому постійно мешкає ОСОБА_2 разом з сім`єю, виламуючи вхідні двері, нецензурно висловлюючись в адрес сім`ї заявника та особисто ОСОБА_2 , проголошуючи погрози фізичної розправи із заявниками та вимагав звільнити будинок померлих батьків; умисно від`єднав електроживлення від будинку та фізично пошкодив насосну станцію постачання води до житла, яка є спільною сумісною власністю заявників.

Патрульними поліції Д/Н 1083 Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області після прибуття на місце скоєння правопорушення 17 червня 2020 року, приблизно о 19 годині 40 хвилини, вжито заходи спрямовані на фіксацію та встановлення обставин правопорушення. Особисто від заявника ОСОБА_2 патрульні поліції прийняли усну заяву про вчинення кримінального правопорушення, яку оформили відповідно протоколом від 17 червня 2020 року та відібрали пояснення від 17 червня 2020 року відносно обставин подій що відбулися.

Крім того, Києво-Святошинським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, як органом досудового розслідування, забезпечується кримінальне провадження №0000582, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2019 року, щодо факту вчинення кримінального злочину за ч.3 ст. 185 КК України заінтересованою особою ОСОБА_1 за адресою реєстрації та проживання заявниці: АДРЕСА_2 .

Також, за фактом побиття 27 січня 2020 року заінтересованою особою ОСОБА_1 , заявника ОСОБА_3 , в присутності неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання сім`ї заявника: АДРЕСА_2 , Центральним відділенням поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області (вул. Комарова, 2А, с. Мила, Київська область), прийнята та зареєстрована заява про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України від 07 лютого 2020 року.

Доказів побиття, зокрема довідки про зняття побоїв, чи звернення до медичного закладу, матеріали справи не містять.

За скаргою заявника ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Центрального відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення від 07 лютого 2020 року, Києво-Святошинським районним судом Київської області постановлено ухвалу від 25 лютого 2020 року, якою визнано незаконною бездіяльність посадових осіб Центрального відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області та зобов`язано внести повідомлені ОСОБА_3 заявою від 07 лютого 2020 року відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявники належним чином не підтвердили обставин вказаних у заяві, оскільки жодних процесуальних документів уповноважених органів обставини, заявлені заявниками не встановлені та не підтверджені.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що докази, які надані були до позову: заяви ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства зареєстровані Службою у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області 08 лютого 2019 року за №124 та 31 жовтня 2019 року за №1551 та звернення заявників до правоохоронних органів не можуть бути визнані як беззаперечні докази здійснення фізичного насилля ОСОБА_1 . Відповідні заяви були подані заявниками ще у червні 2020 року, про що свідчать відповідні відмітки про отримання, однак матеріали справи не містять жодних даних про результати розгляду цих заяв.

Таким чином, ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності в будь-якому вигляді за вказаними у цій справі обставинами не притягався, будь-яких доказів на підтвердження нанесення тілесних ушкоджень заявникам або вчинення ним психологічного насильства матеріали справи не містять.

Сам факт звернення заявників до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між сторонами та не підтверджує факт вчинення кривдником домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

При цьому суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що між заявниками та ОСОБА_1 існують неприязні відносини та часто виникають конфліктні ситуації з приводу пияцтва останнього та агресивного поводження по відношенню до заявників, однак судом не вказано на підставі яких доказів суд дійшов таких висновків.

Жодних доказів у підтвердження пияцтва ОСОБА_1 не наведено.

При цьому, у відповіді центрального відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області на звернення ОСОБА_2 роз`яснено, що питання з приводу розподілу будинку потрібно вирішувати у судовому порядку в рамках цивільного судочинства.

ОСОБА_1 також у доводах апеляційної скарги зазначає, що між сторонами існує конфлікт саме з приводу поділу спадкового майна, а саме будинку, який належав померлим батькам заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . До заяви заявницею на підтвердження обставини смерті батьків надані свідоцтва про смерть. У будинку, що входить до спадщини зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом із членами їхніх родин.

У заяві про видачу обмежувального припису заявниками також зазначено, що Києво-Святошинським районним судом Київської області розглядається спір щодо визнання права власності у порядку спадкування на домоволодіння померлих батьків.

Ураховуючи, що матеріалами справи беззаперечно не встановлено обставини щодо наявності конфлікту між сторонами з приводу пияцтва ОСОБА_1 та його агресивного поводження по відношенню до заявників, а також наявність лише доказів звернення заявників до органів поліції та служби у справах дітей та сім`ї без встановлення відповідними органами фактів, що були підставою відповідних звернень, колегія апеляційного суду дійшла висновку про недоведеність випадків домашнього насильства відносно заявників та їхнього сина, а також ризиків настання насильства у майбутньому. Натомість судом встановлено наявність між сторонами спору з приводу спадщини.

При вирішенні питання щодо застосування заявленого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Матеріали справи не містять доказів протиправної поведінки ОСОБА_1 по відношенню до заявників, а відтак не може визнати пропорційним вручання у його права і свободи.

Крім того, задовольняючи заяву в частині видання обмежувального припису строком на шість місяців стосовно ОСОБА_1 у виді заборони ОСОБА_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 за місцем проживання а також за адресою: АДРЕСА_3 (приміщення Гореницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області) судом першої інстанції не указані обставини, які свідчать про встановлені випадки насильства по відношенню до заявників у школі, а також настання ризиків вчинення у школі такого насильства.

Не наведено судом першої інстанції також підстав для задоволення заяви в частині заборони ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , її чоловіка - ОСОБА_3 та їх спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , якщо вони разом, або кожен окремо, за власним бажанням перебувають (перебуває) у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати їх, оскільки заявниками обставини їх переховування від ОСОБА_1 , а відтак переслідування ним заявників також не зазначені.

ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги також зазначає про наявність обов`язкових підстав для скасування оскаржуваного рішення внаслідок порушення судом норм процесуального права.

Однак такі доводи не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою його місця фактичного проживання. Так, сам ОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказав адресу свого фактичного місця проживання саме: АДРЕСА_1 .

Як убачається із наданих ОСОБА_1 додаткових документів, а саме: Характеристики старости Є.В. Фесенко від 4 березня 2021 року № 02-17.21; Акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 18 березня 2021 року; Характеристики старости старостинського округу № 4 З.В. Рудяшко, в якій адресою фактичного місця проживання зазначено: АДРЕСА_1 .

На аркуші справи (41) міститься заява ОСОБА_1 про ознайомлення із матеріалами справи, на (а.с. 46) міститься зворотнє повідомлення про вручення кореспонденції суду, яке було отримано особисто ОСОБА_1 . У матеріалах справи (а.с. 43) також міститься клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 17 серпня 2020 року, яке згідно з протоколом судового засідання (а.с. 47) було задоволено.

Таким чином, обставини порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачених п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження.

Оскільки за наслідком розгляду апеляційної скарги колегія дійшла висновку прообґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність підстав для скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, тому сплачений ОСОБА_1 за розгляд апеляційної скарги судовий збір у розмірі 630,60 грн (а.с. 139) підлягає відшкодуванню.

Враховуючи, що заявники звільнені від сплати судового збору відповідно до п. 12-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок держави згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в свої інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису.

Відшкодувати за рахунок держави на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 630 (шістсот тридцять) грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 липня 2021 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба