Справа № 507/1321/20
Провадження № 2/507/71/2021
Номер рядка звіту 9
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" березня 2021 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Дармакуки Т.П.,
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради Одеської області, третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи: Любашівської селищної ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно
В С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом , вказавши , що згідно рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 21.07.1989 року йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 0,08 га, за адресою АДРЕСА_1 , на якій він в 1990 році побудував житловий будинок та господарські будівлі. Ним була отримана від Любашівського технічного бюро технічна документація на побудований житловий будинок у 1990 році за вказаною адресою , у якому він до цього часу проживає .
Після його звернення до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права власності на вказаний будинок останній своїм рішенням відмовив йому провести державну реєстрацію права власності на будинок з прилеглими господарськими будівлями.
Посилаючись на викладене , позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок, визначений літ. «А» та на прилеглі господарські будівлі сарай - літ. «Б», погріб із шиєю - літ «Гг» , колодязь №І , огорожу №1-2 , розташовані в по АДРЕСА_1 .
Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третьої особи: Любашівської селищної ради Одеської області про визнання права власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку із господарськими будівлями, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона проживала у зареєстрованому шлюбі разом із ОСОБА_1 та під час спільного проживання вони разом збудували житловий будинок по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 надав заяву , відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_2 визнав.
ОСОБА_2 просила справу розглянути у її відсутність, позов ОСОБА_1 просила задовольнити частково , а її позов просила задовольнити повністю.
Представник Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився , надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, заперечень у справі не має.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 16 листопада 2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку (а.с.26).
Ухвалою від 14 грудня 2020 року залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи (а.с.32).
Ухвалою від 11 лютого 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до ОСОБА_1 , третьої особи: Любашівської селищної ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно та прийнято вступ ОСОБА_2 до участі у справі, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі із 15 вересня 1985 р. , який розірвано 09 жовтня 2020 року. Зазначений факт підтверджується витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.85-87).
Як вбачається із рішення загальних зборів колгоспу «Зоря комунізму», зборів уповноважених 10 квітня 1989 року вирішено виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 800 кв. для будівництва (а.с.19)
Відповідно до рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради № 339 від 21 липня 1989 року надано ОСОБА_1 дозвіл на будівництво земельній ділянці, розташованої по АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 отримати у районного архітектора будівельний паспорт на будівництво ділянки (а.с.18).
Судом установлено , що на підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 21 липня 1989 р. позивачем було отримано паспорт на забудову ділянки та свідоцтво на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.19-23).
Відповідно до рішення Любашівської селищної ради № 47-VI від 18 грудня 2015 року перейменовано вулицю із Островського на Михайлівську.
Із технічного паспорту КП «Любашівське районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що по АДРЕСА_1 побудовано житловий будинок в 1990 році визначений літ. «А», загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., прилеглі господарські будівлі: сарай - літ. «Б» , погріб із шиєю - літ. «Г, г», колодязь №І , огорожа №1-2 загальною вартістю 79 177 грн. (а.с.6,11-15).
Як видно з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Самойленко О.В. № 54611164 від 16.10.2020 р, останній відмовив позивачу у проведенні державної реєстрації будинку, у зв`язку з відсутністю документів , що підтверджують право власності на даний житловий будинок (а.с.9).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може також бути визнання права.
Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:
1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;
2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Отже, житлові будинки збудовані у період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
Фактично єдиним документом , що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт та такий об`єкт виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Зазначена правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 15 жовтня 2020 року по справі № 263/214/17.
Разом із тим, відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Враховуючи, що житловий будинок із прилеглими будівлями побудований в 1990 році, є завершеним об`єктом нерухомого майна, а отже суд приходить до висновку про наявність правових підстав для поділу майна подружжя, шляхом визнання права власності на житловий будинок в рівних частках по 1/2 частці за кожним із них.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258,259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради Одеської області, третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи: Любашівської селищної ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку, визначеного літ. «А», загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., прилеглі господарські будівлі: сарай - літ. «Б» , погріб із шиєю - літ. «Г, г», колодязь №І , огорожа №1-2 загальною вартістю 79 177 грн., що розташовані по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку, визначеного літ. «А», загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., прилеглі господарські будівлі: сарай - літ. «Б» , погріб із шиєю - літ. «Г, г», колодязь №І , огорожа №1-2 загальною вартістю 79 177 грн., що розташовані по АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.П. Дармакука