Справа № 645/990/21
Провадження № 2/645/1119/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.

за участю секретаря судових засідань - Ятлової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Харківська біржа нерухомості в якому просив: визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний №3-1355, підписаний та зареєстрований 10 грудня 1998 року на Харківській біржі нерухомості, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона згідно договору купівлі-продажу № 3-1355 від 10.12.1998 року придбала у ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями, площею 34,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Харківській біржі нерухомості, на той час такі договори не підлягали нотаріальному посвідченню. За домовленістю будинок був придбаний за 18534,00 гривні. Після укладання угоди ОСОБА_2 передав їй в користування зазначене домоволодіння, на даний час його місцезнаходження невідоме, тому у нього відсутня можливість укласти з нею нотаріально посвідчений договір. Фактично з 1998 року вона користується житловим будинком, її право власності ніким не оспорюється, однак вона не може розпоряджатись своєю власністю, оскільки нотаріусом відмовлено в посвідчені договору купівлі-продажу. Право власності на житловий будинок вже зареєстровано у встановленому законом порядку. В зв*язку з чим змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загально позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду справи.

Позивач в особі представника адвоката Зеленський С.В. надавли заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи Харківської біржи нерухомості у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно договору купівлі-продажу № 3-1355 від 10.12.1998 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок «А-1» (житлова площа - 34,7 кв.м.) з надвірними будівлями («Г» - погріб; «Е» - вбиральня; «Д» - сарай; «Ж» - гараж; «З» - душ; №1,2,4 - огорожі; №3 - водопровід; «І» - замощення; «Б» - літня кухня; «В» - тамбур), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір був укладений на Харківській біржі нерухомості. За домовленістю сторін будинок проданий за 18534,00 гривні. Зазначений договір зареєстрований в ДКП «ХМ БТІ» за № 28278 від 10.12.1998 року.

Згідно з умовами Договору ОСОБА_2 прийняв кошти за будинок та передав ОСОБА_1 правовстановлюючі документи та ключі від будинку. Істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Однак договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, оскільки була можливість оформити договір на біржі. З часу придбання будинку ніяких претензій з боку продавця, або інших осіб не надходило.

Під час укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості від 09.12.1998 року, ОСОБА_1 не знала про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Співробітниками Товарної біржі не були роз`яснені наслідки укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості без його нотаріального посвідчення. Під час укладання зазначеного біржового договору, і в подальшому, позивачка була впевнена в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу вказаного житлового будинку.

Відповідно до умов договору та діючого на той час законодавства позивач зареєстрував право власності на будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 в Державному комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що отримала технічний паспорт з відміткою про внесення зазначених змін.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 19.02.2021 року відмовлено ОСОБА_1 в посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для відмови стало надання представником власника житлового будинку договору купівлі-продажу, укладеного Харківською біржою нерухомості 10.12.1998 року № 3-1355 та зареєстрованого у КП «ХМ БТІ» 10.12.1998 року за реєстровим № 28278, який не посвідчений нотаріально.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у лютому 1998 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільний кодекс 1963 року, який діяв на момент посвідчення договору купівлі-продажу у ч.1 ст.227 передбачав, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Відповідно до ст.657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З 01.01.2004 нотаріальному посвідченню підлягають не лише договори купівлі-продажу, міни, дарування жилого будинку (як було передбачено статтями 227, 242, 244 Цивільного кодексу УРСР) у разі, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а усі договори купівлі-продажу нерухомого майна незалежно від того хто є стороною такого договору.

Відповідно до ч.4 ст.656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах , (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються.

Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно п. 35 Інструкції вiд 03.03.2004 № 20/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» Нотаріуси посвідчують правочини, нотаріальне посвідчення яких передбачено законом, зокрема: договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, пожертва, рента, довічне утримання (догляд), спадковий договір) нерухомого майна (статті 657, 715, 719, 729, 732, 745, 1304 )

Нотаріальне посвідчення договору може бути компенсоване рішенням суду. Це можливо за дотримання таких вимог: сторони домовились щодо усіх істотних умов договору; така домовленість підтверджена письмовим доказом; відбулося повне або часткове виконання договору; одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення

У разі позитивного рішення суду наступне нотаріальне посвідчення договору не потребується, в такому випадку судове рішення має „компенсаторне" значення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 р. за № 20/5, підставою для державної реєстрації, що посвідчує виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права (правовстановлюючим документом), є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.

Відповідно до ст.. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угоді, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

Реєстрація на Харківській біржі нерухомості права власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб" передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею.

Відповідно до ст. 210 ЦК України в її редакції 2004 року, діючої на час розгляду судом вказаного спору, правочин підлягає державній реєстрації у випадках, передбачених законом, є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.. 47 ЦК України від 18.07.1963 року № 1540-VI (який був чинний на момент виникнення правовідносин) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках зазначених в законі.

Ст. 128 ЦК України від 18.07.1963 року № 1540-VI (який був чинний на момент виникнення правовідносин) передбачала, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» підлягають задоволенню.

Вимога про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачем, не заявлялася ОСОБА_1 , а тому судом вирішуватися дане питання не буде.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,12,258,259,263-265, ЦПК України, ст.ст.209, 220,650,657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року,ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний №3-1355, підписаний та зареєстрований 10 грудня 1998 року на Харківській біржі нерухомості, зареєстрований в ДКП «ХМ БТІ» за № 28278 від 10.12.1998 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_4 ,

третя особа - Харківська біржа нерухомості, адреса листування 61052, вул. К. Маркса, буд. 36-Ж, м. Харків, ,

Повний текст судового рішення складено 05.07.2021 року.

Головуючий суддя -