Справа № 565/1780/20
Провадження № 2/565/275/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Незнамової І.М.,

з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визначення частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 1/2 частки.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Володимирець Рівненської області помер батько позивачки ОСОБА_3 . ОСОБА_3 перебував у шлюбі з матір`ю позивачки ОСОБА_2 . Позивачка є спадкоємцем після смерті свого батька та прийняла спадщину. До обсягу спадкового майна ОСОБА_3 входить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , оскільки квартира набута ОСОБА_3 в шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, хоч записана на ім`я одного з подружжя. Титульним володільцем вказаної квартири є ОСОБА_2 . Покупку квартири здійснювала ОСОБА_2 , за письмовою згодою ОСОБА_3 . Позивачка, звернувшись за прийняттям спадщини до нотаріуса, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва по причині неможливості встановлення з договору купівлі-продажу квартири складу спадкового майна, оскільки квартира належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а частка покійному за життя не виділялась. На підставі цього позивачка не може отримати свідоцтва про право на спадщину на частку квартири батька.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася. Від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій позивачка просить розгляд справи провести у її відсутності та вказує, що позовні вимоги підтримує повністю.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася. Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій відповідачка вказала, що не заперечує проти визначення частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 1/2 частки та просить розгляд справи провести в її відсутності.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню у повному обсязі.

Підставами для такого висновку суду є наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 21 червня 1970 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

З договору купівлі продажу квартири від 29 липня 2011 року встановлено, що ОСОБА_7 передав у власність квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 прийняла квартиру та сплатила за неї певну суму грошових коштів.

Як слідує з витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №223996922 від 15 вересня 2020 року, ОСОБА_2 є власником 1/1 квартири АДРЕСА_1 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21 квітня 2015 року підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

З постанови завідувача Володимирецької районної державної нотаріальної контори Килюшик А.А. від 10 листопада 2020 року слідує, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що хоча і квартира купувалась в період перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у шлюбі, титульним власником квартири є ОСОБА_8 , а нерухоме майно між подружжям не поділене.

Згідно довідки в.о.завідувача Вараської міської державної нотаріальної контори Килюшик А.А. №1118/01-16 від 20 жовтня 2020 року, спадкоємницею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , станом на 20 жовтня 2020 року, є ОСОБА_1 .

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частинами 1 та 2 ст.369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч.2,3 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , частки яких у цьому нерухомому майні є рівними, що ніким не оспорюється.

Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,263,265,273,352,354 ЦПК України, ст.328,364,368,369,370,392 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності, задовольнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу квартири від 29 липня 2011 року, становить 1/2.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя І.М.Незнамова