Справа № 352/2315/20
Провадження № 2/352/283/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Іващенко К.В.

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія "Інго" до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», ПАТ «Страхова компанія «Ван Клік», про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Позивач 11.11.2020 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в розмірі 6 326,10 грн. та витрат по оплаті судового збору

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 08.10.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода в м. Івано-Франківську по вул.Вовчинецькій,28, за участю автомобілів «Renault» державний № НОМЕР_1 (власник - ТОВ «Ілта», водій ОСОБА_2 ) та «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 (власник та водій ОСОБА_1 ). Внаслідок даної ДТП автомобіль «Renault» державний № НОМЕР_1 , який застрахований в АТ «СК «Інго» отримав механічні пошкодження. 09.02.2018 року між позивачем АТ «СК «Інго» (страховик) і ТОВ «ІЛТА» (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування № 250549955.18 цивільної відповідальності водія та пасажирів, наземного транспортного засобу від нещасних випадків, за яким застраховано транспортний засіб «Renault» державний № НОМЕР_1 , що належав на праві власності ТОВ «ІЛТА». 26.10.2018 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалив постанову, якою визнав винним у настанні ДТП відповідача ОСОБА_1 . Зважаючи на те, що даний випадок є страховим, за договором страхування №250549955.18, то представник ТОВ «Ілта» звернувся до АТ «СК «Інго» із заявою про виплату страхового відшкодування за вищевказаною подією ДТП, яка мала місце 08.10.2018 року на АДРЕСА_1 із участю застрахованого автомобіля «Renault» державний № НОМЕР_1 . За результатами даної заяви, з урахуванням зібраних документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі виставленого виробничо-комерційною фірмою «В.С.К.» рахунку від 18.04.2019 року в сумі 6 326,10грн. Після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, позивач звернувся 22.10.2019 року з вимогою до АТ «СК «Ван Клік», так як ним було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП застрахована в ПрАТ «СК «Ван Клік» за полісом № АК7085185. Проте, АТ «СК «Ван Клік» відмовилось здійснювати виплату страхового відшкодування відповідно до поданої позивачем заяви, з тих підстав, що позивач звернувся більш ніж через один рік з моменту вчинення ДТП. Посилаючись на положення статті 27 Закону України « Про страхування» , статті 993, ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги потерпілої сторони в деліктному зобов`язанні щодо зазначеної суми страхового відшкодування та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням наведених обставин.

Представником відповідача- адвокатом Данилюк Г.Й. подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача звертає увагу суду на те, що автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , належить АТ «Івано-Франківськгаз». Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 була застрахована ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік», відповідно до полісу № АК/7085185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного станом на 08.10.2020 року (на час вчинення ДТП). Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу № АК/7085185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, становила сто тисяч гривень. Виставлена потерпілому виробничо-комерційною фірмою «В.С.К.» сума збитків, внаслідок механічного пошкодження під час ДТП автомобіля «Renault» державний № НОМЕР_1 - 6 326,10 грн., не перевищувала ліміт відповідальності, встановлений відповідно до полісу № АК/7085185. Про обставини вчинення вищевказаної ДТП представниками АТ «Івано-Франківськ-газ», в 3-х денний термін з моменту її вчинення, повідомленням встановленого зразка було проінформовано ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік». Відповідач вважає, що в даному випадку саме на страховика відповідача - ПрАТ «СК «Ван Клік», у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , за участю якого вчинено ДТП, покладено обов`язок перед третіми особами щодо сплати страхового відшкодування та зазначає, що позивач АТ «СК «Інго» повинен був звертатись в порядку суброгації до страховика ПрАТ «СК «Ван Клік», а не в порядку регресу до водія автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 ОСОБА_1 .. В даному спірному випадку право звернутися з регресною вимогою до відповідача мав страховик транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , яким є ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік». Просить суд в задоволенні позову відмовити з наведених у відзиві підстав.

19.01.2021 року представником позивача подано суду відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що його довіритель не погоджується з доводами відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву та доводить суду, що незважаючи на те, що позивач втратив право на отримання страхового відшкодування від страховика ПрАТ «СК «Ван Клік», так як звернувся до останнього більш ніж через один рік (22.10.2019 року) з моменту вчинення ДТП (яка мала місце 08.10.2019 року), оскільки рішення про виплату страхового відшкодування було прийнято ним лише в серпні 2019 року, то таке право підлягає в межах позовної давності на загальних підставах, шляхом подання позовної заяви до винуватця ДТП, який є безпосереднім заподіювачем описаної шкоди , тобто до відповідача.

10.03.2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до Наказу про прийом на роботу № 112-к/тр від 29.04.2014 року та записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , останній з 29 квітня 2014 року і по даний час перебуває у безстрокових трудових відносинах з АТ «Івано-Франківськгаз», працюючи водієм вантажного автомобіля першого класу (вантажопідйомністю від 3 до 5 тон) служби автотранспорту. З 06.04.2011 року АТ «Івано-Франківськгаз» є власником автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , яка долучається до даного заперечення. Дорожньо-транспортна пригода сталася 08 жовтня 2018 року о 16 год.20 хв. на АДРЕСА_1 . Тобто в робочий час водія ОСОБА_1 та на території здійснення АТ «Івано-Франківськгаз» (в якому ОСОБА_1 працює водієм) своєї ліцензійної господарської діяльності, пов`язаної з розподілом природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться в його власності або користуванні, відповідно до законодавства, та пов`язаної із здійсненням щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

27.05.2021 Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», як третьою особою, подано письмові пояснення щодо наведених обставин у позові та відзиві на позовну заяву. В своїх поясненнях АТ «Івано-Франківськгаз» підтвердило показання відповідача ОСОБА_1 та просить суд врахувати дані письмові пояснення та долучені до них докази при вирішенні спору у даній справі.

На підтвердження своїх пояснень АТ «Івано-Франківськгаз» надано суду належним чином завірені копії відповідних доказів: свідоцтва серії НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 ; наказу про прийом на роботу № 112-к/тр від 29.04.2014 року; трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Третя особа ПрАТ «СК «Ван Клік» письмових пояснень, в порядку ч.ч.3-6 ст.178, ст.181 ЦПК України не надало, а долучило до матеріалів справи належним чином завірені копії полісу № АК/7085185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та типової форми заяву про страховий випадок по цивільній відповідальності для страхувальника від Страхової компанії «Саламандра- Україна».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглядати у відсутності позивача.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, у поданій суду заяві представник відповідача- адвокат Данилюк Г.Й. просила справу розглянути у відсутності сторони відповідача, зазначила, що в повному обсязі підтримують подані заперечення щодо заявлених позовних вимог і просять їх врахувати при прийнятті рішення.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2021 року залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» та ПАТ «Страхова компанія «Ван Клік» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-933цс16.

Згідно з частинами другою, третьою і четвертою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК України).

Встановлено, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , власником даного автомобіля з 06.04.2011 року є Публічне акціонерне товариств по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» (яке в даний час перейменовано на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськаз»).

Наказом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» про прийом на роботу № 112-к/тр від 29.04.2014 року, ОСОБА_1 з 29.04.2014 року прийнятий на роботу водієм вантажного автомобіля першого класу (вантажопідйомністю від 3 до 5 тон) служби автотранспорту.

З 01.10.2016 року відповідно до Наказу № 150-к/тр від 01. 10.2016 року, ОСОБА_1 переведений водієм автотранспортних засобів (вантажні) 1-го класу служби автотранспорту Івано-Франківської дільниці. З 26.05.2020 року, відповідно до Наказу № 57-к/тр від 26.05.2020 року, ОСОБА_1 переведено водієм автотранспортних засобів (вантажні) 1-го класу служби автотранспорту на строковий трудовий договір (записи №№ 20-23 у трудовій книжці серії НОМЕР_3 )

Відповідно до змісту довідки № 876451 про дорожньо-транспортну пригоду від 08.10.2019 року, місцем скоєння ДТП є м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 28; дата та час скоєння 08.10.2018р. 16:20 год.; сталася ДТП внаслідок бокового зіткнення за участю транспортних засобів:

- «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 ,№ кузова, рами чи шасі НОМЕР_5 . Механічні ушкодження на даному автомобілі відсутні. Наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів : АК 7085185, виданий ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА Україна»( ПРАТ «СК «Ван Клік»), термін дії якого до 22.10.2018 року. Водій - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; посвідчення водія НОМЕР_6 .

- «Renault MEGANE» державний № НОМЕР_1 , ,№ кузова, рами чи шасі НОМЕР_7 , що належить ТОВ «ІЛТА». Наявні механічні пошкодження бокової та задньої правої частини. Даний автомобіль застрахований в АТ «СК «Інго». Наявний поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів : АМ 2426984, виданий ПрАТ «АСК «ІНГО УКРАЇНА», термін дії якого до 12.02.2019 року. Водій ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; посвідчення водія НОМЕР_8 .

ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п.2.3.6, 10,9, 13.1 ПДР. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол БД197263 за ст.124КУпАП.

Факт повідомлення представником ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» Совтусом А.І. Страхову компанію «САЛАМАНДРА УКРАЇНА» (яку перейменовано на ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік») про страховий випадок, що мав місце 08.10.2018 року о 16 год.20 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Вовчинецька,28 за участю автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , що належить ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Renault MEGANE» державний № НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ІЛТА» та внаслідок якого пошкоджено арку заднього правого колеса автомобіля «Renault MEGANE» державний № НОМЕР_1 в зв`язку з недотриманням водієм ОСОБА_1 бокового інтервалу, підтверджено наданою ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» типовою формою заяви про страховий випадок по цивільній відповідальності для страхувальника.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.10.2018 року у справі № 344/16447/18 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц ; у постановах Верховного суду від 11.09.2019 року у справі № 200/13471/16-ц ; від 29.08.2019 року у справі № 209/5115/15-ц ; від 14.08.2019 року у справі № 369/4994/16 .

Таким чином, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до визначень, вказаних у статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Частиною 1 статті 10 ЗУ «Про страхування» встановлено, що страхувальник вносить страховику, згідно з договором страхування, певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Положеннями статті 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності)

Предметом позову у даній справі є вимога АТ «Страхова компанія «Інго» про примусове відшкодування водієм автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 6 326,10 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц з розгляду спору, аналогічного до спору, який виник між АТ «СК «Інго» та ОСОБА_1 у справі № 352/2315/20, проаналізувавши вищевказані статті, дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У даній справі ПрАТ «СК «Ван Клік», яка є страховиком відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право ПрАТ «СК «Ван Клік» могла би набути, відшкодувавши потерпілій стороні ТОВ «Ілта» завдану майнову шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону. Однак, позивач не використав своє право на отримання відшкодування від страховика відповідача, звернувшись з вимогою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК» Ван Клік» більше ніж через один рік. Тим самим, втратив своє право на судовий захист щодо пред`явлення такої вимоги до страховика відповідача .

Вимога страховика потерпілої сторони до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла сторона) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, правовідносини, які виникли між страховиком потерпілої сторони і водієм (винуватцем ДТП) у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої сторони страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої сторони у деліктному зобов`язанні. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц .

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до полісу № АК/7085185 обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, страховиком є Страхова компанія «САЛАМАНДРА-УКРАЇНА» , яку на даний час перейменовано на ПрАТ «Скрахова компанія «Ван Клік». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн. Сума страхового відшкодування внаслідок вчиненої дорожньо-транспортної пригоди становить 6 326,10грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону- МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Проаналізувавши вищезазначені норми права, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц прийшла до наступних висновків:

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Проаналізувавши вищевказані статті, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц з розгляду спору, аналогічного до спору, який виник між АТ «СК «Інго» та ОСОБА_1 у справі № 352/2315/20, відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування та зауважила, що спрямовування судової практики шляхом неврахування наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нівелює існування цього правового інституту як такого.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який 08.10.2018 року, на час вчинення ДТП, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 була застрахована ПАТ по газопостачанню та газифікації у ПАТ «Страхова компанія «Ван Клік» (Страхова компанія «САЛАМАНДРА-УКРАЇНА»), відповідно до полісу № АК/7085185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу № АК/7085185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, становила 100 000,00 (сто тисяч) гривень 00коп.

Відповідно до рахунку СТО від 18.04.2019 року, який був виставлений виробничо-комерційною фірмою «В.С.К.» потерпілому, сума збитків, внаслідок механічного пошкодження під час ДТП автомобіля «Renault» державний № НОМЕР_1 , становила 6 326,10 грн., що не перевищувало ліміт відповідальності, встановлений відповідно до полісу № АК/7085185.

Отже, сума майнової шкоди, заподіяна внаслідок ДТП ТОВ «Ілта» не перевищує ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу № АК/7085185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Представник власника транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , в 3-х денний термін, заявою встановленого зразка, повідомив страхову компанію «САЛАМАНДРА-Україна» (ПрАТ «СК «ВАН КЛІК») про страховий випадок по цивільній відповідальності для страхувальника - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз».

Рішення про виплату страхового відшкодування позивачем прийнято в серпні 2019 року, однак із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» позивач звернувся 22 жовтня 2019 року (тобто більше ніж через рік), що послужило підставою для відмови в її задоволенні ПрАТ «СК «Ван Клік» відповідно до статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку саме на страховика відповідача - ПрАТ «СК «Ван Клік», у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , за участю якого вчинено ДТП, покладено обов`язок перед третіми особами щодо сплати страхового відшкодування.

Тому, враховуючи викладені вище обставини, позивач повинен був звертатись в порядку суброгації до страховика ПрАТ «СК «Ван Клік», а не в порядку регресу до водія автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 . Проте, позивач не використав своє право на отримання відшкодування від страховика відповідача, звернувшись з вимогою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК» Ван Клік» більше ніж через один рік. Тим самим, втратив своє право на судовий захист щодо пред`явлення такої вимоги до страховика відповідача

На підставі викладених норм права та висновків Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування норм права, враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку, що втративши право на отримання страхового відшкодування від страховика відповідача, він тим самим втратив право на судовий захист пред`явлення аналогічної вимоги безпосередньо до винуватця ДТП ОСОБА_1 , який є безпосереднім заподіювачем шкоди, зважаючи на те, що його цивільно-правова відповідальність, як водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter 1.9D» державний № НОМЕР_2 , який належить Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» з яким ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах, була застраховано даним Товариством в Страховій компанії «САЛАМАНДРА Україна» (ПрАТ «СК «Ван Клік»), що підтверджується полісом № АК/7085185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Неврахування наявності вказаного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при вирішенні даного спору про відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нівелюватиме існування цього правового інституту як такого.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України "Про страхування", ст. 979, 980, 991, 993, 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», ПАТ «Страхова компанія «Ван Клік», про стягнення страхового відшкодування в розмірі 6 326,10 грн. - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго», м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33 Шевченківського району, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Треті особи: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», 76010, м. Івано-Фран-ківськ, вул. Ленкавського , 20, ;

ПАТ «Страхова компанія «Ван Клік», 36000, м. Полтава, вул. Пушкіна, 47, .

Повне судове рішення складено 02.07.2021 р.

Суддя Р.Р.Струтинський