Ухвала

Іменем України

Справа № 712/1966/21

Провадження № 2/712/1432/21

01 березня 2021 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси м. Черкаси Марцішевська О.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів Волинської митниці Державної фіскальної служби (Волинська обл.., Любомльський район, с. Римачі, вул.. Призалізнична, 13), Державної казначейської служби України (м. Київ, вул.. Бастіонна, 6) про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.12.2018 р. Волинською митницею ДФС було винесено постанову у справі про порушення митних правил №0925/50000/18, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень України. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2020 року у справі № 712/7294/20 вищевказану постанову Волинської митниці ДФС від 26.12.2018 р. було скасовано за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідно до тексту вищевказаного рішення, постанова Волинської митниці ДФС № 7164/20500/18 від 26.12.2018 р. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., була винесена компетентним органом передчасно в період дії Закону України № 2612-УІІІ від 8 листопада 2018 року та щодо особи, яка не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також була звільнена від адміністративної відповідальності за ст. 470 МК України на підставі абзацу другого п. 93 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення МК України та приписів ст.8 КУпАП.

В подальшому Волинською митницею ДФС рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2020 року не оскаржувалось, останнє вступило в законну силу.

У зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. та накладенням арешту на особисті рахунки, позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що зусилля, скеровані на відновлення своїх порушених прав, позначились на його нервовому здоров`ї, спричинили суттєві турботи і витрати, а також порушили звичайний ритм життя.

Просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, сімейних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч.ч. 2,3 ст. 23 ЦПК України.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з позову, відповідачами залучено Волинську митницю Державної фіскальної служби та Державну казначейську службу України.

У відповідності до ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органи Національної поліції; органи безпеки; органи, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органи Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про оперативну розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами: національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - контррозвідкою, військовою контррозвідкою, захисту національної державності, спеціальними підрозділами по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, оперативно-технічними, внутрішньої безпеки, оперативного документування, боротьби з тероризмом і захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів доходів і зборів - оперативними підрозділами податкової міліції та підрозділами, які ведуть боротьбу з контрабандою; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України; розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Отже, нормами КПК України та Закону України «Про оперативну розшукову діяльність» Волинська митниця Державної фіскальної служби не віднесена до органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, а тому відсутні підстави для застосування до позову правил альтернативної підсудності відповідно до ч.4 ст.28 ЦПК України.

Враховуючи викладене, даний позов подано на розгляд Соснівського районного суду м. Черкаси з порушенням правил загальної територіальної підсудності відповідно до ст.27 ЦПК України, оскільки місце розташування обох відповідачів знаходиться поза межами Соснівського району м.Черкаси.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст.ст.30, 31 ЦПК України, оскільки Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права позивачки на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким є Любомльський районний суд Волинської області (44301, м. Любомль, вул. Ярослава Мудрого, 3).

Керуючись ст. ст.30,31, 32 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Направити цивільну справу № 712/1966/21 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ознайомитись з повним текстом судової ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) (ст.261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: О.М. Марцішевська

Дата виготовлення повного тексту ухвали 01 березня 2021 року.