Провадження № 2-о/344/145/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі судді Бородовського С.О., за участі секретаря судового засідання Герлан Н.В.,

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши справу за заявою ОСОБА_1 до заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

в заяві вказано, що заінтересованій особі на праві власності належить квартира в АДРЕСА_1 . Заінтересована особа змінила замок у вхідних в дверях, а тому заявник не може увійти в квартиру, в якій перебувають його речі та речі, що спільно належать сторонам. Тому заявник просив суд про видачу обмежувального припису та покладення на заінтересовану особу обов?язку усунути перешкоди в користуванні майном, що належить заявнику та надати доступ в приміщення для того, щоб він забрав кондиціонер, свій одяг, а також не перешкоджати заявнику користуватись металопластиковими виробами, пральною машиною, посудомийною машиною, ліжком, меблями, сантехнікою, що ним придбані та встановлені.

В судовому засіданні заявник надав перед судом пояснення про те, що сторони разом проживали, ним зроблено ремонт, придбано речі спільно з заінтересованою особою, але в травні-червні заінтересована особа змінила замок до вхідних дверей, кривдить заявника.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи заперечив заяву та надав перед судом пояснення про те, що видача обмежувального припису здійснюється з метою захисту прав потерпілої особи від насильства в сім?ї, однак заявник більше трьох років не проживає з заінтересованою особою, не користується квартирою, що належить заінтересованій особі, заінтересована особа не чинить будь-якого тиску на заявника, між сторонами є значна кількість судових спорів, а дії заявника спрямовано на вирішення іншого спору, що перебуває на розгляді іншого складу суду щодо поділу майна сторін; саме заявник вчиняв насильство в сім?ї щодо заінтересованої особи, саме щодо дій заявника заінтересована особа звернулась до поліції, квартира належить на праві приватної власності заінтересованій особі, заявник з квартири самостійно виїхав, будь-яких його речей в квартирі немає, а володіння приналежними до квартири речами не може бути вирішено на підставі обмежувального напису, оскільки цей спір підлягає вирішенню судом, в провадженні якого і перебуває відповідний спір; заінтересована особа є власником квартири, заявник не проживає в квартирі більше трьох років, а тому не було жодних перешкод на зміну замка; заявник проживає в будинку сторін в с. Старий Лисець, одноособово сплачує платежі за використання електроенергії у відповідному будинку.

В судовому засіданні заінтересована особа підтримала виступ її адвоката, надала перед судом пояснення про те, що саме заявник вчиняв щодо неї насильство і за цим фактом вона звернулась в поліцію, заявника три роки не було в квартирі, яку він самостійно залишив.

Відповідно до свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 сторони зареєстрували шлюб 09/12/2011.

Відповідно до інформації №251080515 квартира в АДРЕСА_1 належить заінтересованій особі.

Відповідно до паспорту заявника місцем його реєстрації є квартира в АДРЕСА_1 .

02/12/2015 заявник та Перший віконний завод уклали договір про виготовлення, доставку та встановлення металопластикових виробів в квартирі в АДРЕСА_1 .

05/02/2021 відкрито провадження в спорі про розірвання шлюбу сторін та визначення місця проживання дітей.

05/04/2021 відкрито провадження в спорі про визначення місця проживання дітей сторін.

02/06/2021 відкрито провадження в спорі про усунення перешкод в користуванні житлом між сторонами.

04/07/2021 до органу національної поліції України надійшло звернення заінтересованої особи про те, що заявник за місцем проживання батьків заінтересованої особи вчинив конфлікт, штовхав, ледь не здійснив наїзд на автомобілі на доньку.

07/05/2021 складено акт огляду належного заінтересованій особі житла, в якому вказано, що заявник не проживає в квартирі з червня 2018 року.

24/02/2021 складено акт огляду належного заінтересованій особі житла, в якому вказано, що заявник не проживає в квартирі на протязі трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Разом з цим Верховний Суд 30 січня 2020 року ухвалив постанову, в якій вказано, що факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів.

Таким чином наявність у заявника претензій до заінтересованої особи щодо користування спірним житлом та поділу речей не складає собою предмету спору за яким може бути видано обмежувальний припис, оскільки наявність таких спорів не свідчить про будь-яке насильство над заявником та його продовження.

Крім цього 06 лютого 2020 року Верховний Суд ухвалив постанову, в якій вказано, що спір між сторонами щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей або про поділ майна подружжя не може бути вирішений шляхом застосування заходів обмежувального припису.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Заявником не доведено позбавлення його житла заінтересованою особою, оскільки ним не заперечувалась обставина самостійного і добровільного залишення житла з 2018 року; так само заявником не спростовано пояснення адвоката заінтересованої сторони про те, що для проживання заявник використовує житло в іншому населеному пункті.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Таким чином заявником не доведено правові підстави для звернення із заявою про видачу обмежувального припису на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Бородовський С.О.