Номер провадження: 22-ц/813/478/21
Номер справи місцевого суду: 516/27/20
Головуючий у першій інстанції Мислива Л. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Бєляєвої О.К.,

переглянувши справу №516/27/20 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 2 вересня 2020 року у складі судді Мисливої Л.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 2 лютого 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 3 лютого 2011 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 3 лютого 2011 року заборгованість станом 15 грудня 2019 року в загальній сумі 23832,82 грн. та судові витрати (а.с.2-6).

Ухвалою судді Теплодарського міського суду Одеської області від 7 квітня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.56).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, пославшись на те, що дані щодо наявності у відповідача заборгованості перед банком є такими, що не відповідають дійсності з огляду на приписи чинного законодавства. У момент підписання ОСОБА_1 анкети-заяви від 3 лютого 2011 року працівниками банку не було роз`яснено основні аспекти кредитування, не було попереджено про пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та її розмір, не було попереджено про штрафні санкції та інше. В заяві позичальника від 3 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена, однак банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просить стягнути складові його повної вартості, нараховану пеню, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова). Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи не містить підпису відповідача, тому не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 3 лютого 2011 року шляхом підписання анкети-заяви. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. В анкеті-заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, строк повернення кредиту, обов`язковість яких передбачена Умовами та правилами надання банківських послуг. Має місце необґрунтованість позовних вимог, яка полягає у відсутності доказів належної інформованості відповідача в момент підписання анкети-заяви від 3 лютого 2011 року щодо умов кредитування, у необґрунтованості розрахунку процентів та пені, у відсутності у відповідача заборгованості перед банком, яка б відповідала вимогам чинного законодавства. Заборгованість за поточним тілом кредиту згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, відсутня (а.с.65-71).

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на відзив, за змістом якої Правила та Умови є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Підписавши заяву, відповідач ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі й Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування. Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєдналися і зобов`язалися виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проведено, тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні (т.с.82-90).

Відповідачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, де зазначено про відсутність доказів належної інформованості відповідача в момент підписання анкети-заяви від 3 лютого 2011 року щодо умов кредитування, необґрунтованість розрахунку процентів та пені, відсутності у відповідача заборгованості перед банком. Відсутність заборгованості за поточним тілом кредиту вказує на те, що відповідач виконала усі свої зобов`язання щодо погашення кредиту перед банком в повному обсязі (а.с.119-125).

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 2 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог (а.с.185-193).

Висновок суду мотивовано тим, що розрахунки заборгованості підтверджують, що станом на 30 вересня 2019 року заборгованість за поточним тілом кредиту становить 12505,94 грн., за простроченим тілом кредиту 3078,84 грн., а станом на 15 грудня 2019 року заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, а за простроченим тілом кредиту складає 15584,78 грн. В розрахунку станом на 30 вересня 2019 року вказано про включення в заборгованість за простроченим тілом кредиту нарахованих відсотків за завищеною процентною ставкою, яку не було встановлено ні в анкеті-заяві, ні в довідці про умови кредитування, яка підписана відповідачем, а посилання банку на право змінювати процентну ставку за кредитом не приймається, оскільки не містить підпису відповідача та не є частиною договору. Відмова у стягнення заборгованості за простроченим кредитом, має наслідком відмову у стягненні процентів та неустойки.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.194-196).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, в ході апеляційного провадження подано докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечила щодо змісту і вимог апеляційної скарги фактичним підтриманням своєї позиції в суді першої інстанції (а.с.212-218).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

3 лютого 2011 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.16, 17).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 3 лютого 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 видано 3 лютого 2011 року платіжну картку №4149 .… …. 0403 строком дії 11/14, тобто листопад 2014 року включно, видано 30 вересня 2013 року платіжну картку №5168 …. …. 9600 строком дії 07/17, тобто липень 2017 року включно, видано 14 листопада 2018 року платіжну картку №5168 …. …. 4126 строком дії 08/22, тобто серпня 2022 року включно (а.с.102, 161).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (а.с.92-101, 153-159).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 старт карткового рахунку значиться 3 лютого 2011 року, кредитний ліміт встановлено 1200,00 грн.; зміна кредитного ліміту мала місце 3 лютого 2011 року, 7 квітня 2011 року, 2 червня 2011 року, 26 липня 2013 року, 14 жовтня 2013 року, 27 жовтня 2016 року, 11 січня 2017 року, 31 січня 2017 року, 4 червня 2019 року; зокрема, 31 січня 2017 року кредитний ліміт становив 8400,00 грн., а з 4 червня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.160).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 3 лютого 2011 року заборгованість станом на 15 грудня 2019 року склала 23832,08 грн., з них: 15584,78 грн. заборгованість за кредитом; 2803,64 грн. заборгованість по процентам; пеня 3833,31 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1111,09 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-15).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 3 лютого 2011 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вимог щодо тіла кредиту та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо частини вимог з огляду на наступне.

Відповідно до Договору №б/н від 3 лютого 2011 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано 3 лютого 2011 року платіжну картку №4149 .… …. 0403 строком дії 11/14, тобто листопад 2014 року включно, видано 30 вересня 2013 року платіжну картку №5168 …. …. 9600 строком дії 07/17, тобто липень 2017 року включно, видано 14 листопада 2018 року платіжну картку №5168 …. …. 4126 строком дії 08/22, тобто серпня 2022 року включно.

Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, з огляду на що, вся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається та враховується в тому числі й на новій картці. Про факт отримання вказаних платіжних карток свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувався вказаними картками.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 14 листопада 2018 року платіжної картки №5168 …. …. 4126 встановлено до 08/22, тобто до 31 серпня 2022 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 11 лютого 2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Докази користування коштами в межах встановленого на платіжну картку кредитного ліміту наявні та підтверджені наданою банком детальною випискою про рух коштів по картковому рахунку.

Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в межах строку загальної позовної давності, зокрема, щодо вимоги про повернення отриманих у користування коштів в повному обсязі, користування коштами отриманими в межах встановленого на платіжну картку кредитного ліміту не спростовано, отже, висновок суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні вимоги про повернення тіла кредиту не відповідає обставинам справи, суперечить наявним в справі доказам.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з огляду на дотримання АТ КБ «ПриватБанк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, тобто в даному випадку з 31 серпня 2022 року, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 15584,78 грн.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 2803,64 грн., пені в сумі 3833,31 грн., штрафів в загальній сумі 1611,09 грн.

Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів, неустойки тощо із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє, то в цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

Правове обґрунтування позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам та неустойці відмінне від правового обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду в частині відмови у стягненні процентів та неустойки, отже, застосуванню підлягає правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Відмова в позові в частині стягнення заборгованості по процентам з підстав, зазначених у позові, не є перешкодою для звернення до суду для стягнення процентів з інших правових підстав із доданням розрахунку, який би відповідав іншому, ніж той, що доданий до позову, правовому підходу у нарахуванні процентів за користування коштами.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 10 червня 2021 року завчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи; позивач АТ КБ «ПриватБанк» судову повістку отримав 11 травня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 судову повістку отримала 8 травня 2021 року (а.с.227, 228, 229).

Отже, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2102,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн., а всього в загальній сумі 5255,00 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 2 вересня 2020 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () за Договором №б/н від 3 лютого 2011 року заборгованість станом на 15 грудня 2019 року в загальній сумі 15584 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15584 грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () витрати на сплату судового збору в загальній сумі 5255 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 липня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков