Справа № 323/1615/21
Провадження № 2-з/323/29/21
УХВАЛА

Іменем України

05.07.2021 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Мірошниченко А.О., розглянувши заяву

ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, яку він обґрунтовує тим, що 04 лютого 2020 року він уклав з відповідачем- ОСОБА_2 договір позики та на виконання своїх зобов?язань безпосередньо при укладенні договору в присутності адвоката ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 у борг 152500,00грн., а ОСОБА_2 , в свою чергу, прийняв від нього у борг грошові кошти у розмірі 152500,00грн. та підписав власноруч розписку про отримання коштів.

В момент укладення договору позики від 04.02.2020 року ОСОБА_2 повідомив про наявність у його власності майна, яке не є забезпеченням по кредиту, а саме: нерухомого майна майнового комплексу загальною площею 656,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з площею земельної ділянки 7094 кв.м.

Станом на 01.07.2021 року заборгованість за договором позики від 04 лютого 2020 року складає 230191,69грн., з яких грошові кошти отримані ОСОБА_2 у розмірі 152500,00грн., пеня (0,082%) у розмірі 60581,19грн., інфляційні збитки у розмірі 17110,50грн. за прострочення грошового зобов?язання.

ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 може відчужити на користь третіх осіб майно, яке зареєстроване за ним, такі дії, у разі невжиття заходів забезпечення позову, можу утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, оскільк борг складає значну суму коштів.

Тому просить накласти арешт на нерухоме майно майнового комплексу, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , загальною площею 656,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе інше належне нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо будь-якого майна відповідача. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на усі грошові кошти, які належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що належать або підлягають передачі або сплаті позивачу в межах боргу та знаходяться у нього чи в інших осіб. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

04 лютого 2020 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір позики

На виконання своїх зобов?язань безпосередньо при укладенні договору в присутності адвоката Железняк А.В. передав ОСОБА_2 у борг 152500,00грн., а ОСОБА_2 , в свою чергу, прийняв від нього у борг грошові кошти у розмірі 152500,00грн. та підписав власноруч розписку про отримання коштів.

Станом на 01.07.2021 року заборгованість за договором позики від 04 лютого 2020 року складає 230191,69грн., з яких грошові кошти отримані ОСОБА_2 у розмірі 152500,00грн., пеня (0,082%) у розмірі 60581,19грн., інфляційні збитки у розмірі 17110,50грн. за прострочення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нерухоме майно майнового комплексу загальною площею 656,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5, 6ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 230191,69 грн. Враховуючи те, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними заявленим позовним вимогам, суд вбачає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову частково в частині накладення арешту на нерухоме майно майнового комплексу, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , загальною площею 656,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , так як сума боргу являється значною та невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Також суд враховує, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

В заяві про забезпечення позову позивач просить, крім накладення арешту на нерухоме майно майнового комплексу, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , загальною площею 656,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе інше належне нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо будь-якого майна відповідача. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на усі грошові кошти, які належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що належать або підлягають передачі або сплаті позивачу в межах боргу та знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Накладення арешту на інше нерухоме майно та на усі грошові кошти, що належать відповідачу- ОСОБА_2 не відповідає завданням відповідних процесуальних заходів, перевищує розмір заявлених позовних вимог та може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, оскільки позивачем не вказано конкретної суми, на яких рахунках знаходяться кошти відповідача, не зазначено перелік іншого майна, що належить відповідачу.

Таким чином, задоволення вимог позивача щодо накладення арешту на усе інше нерухоме майно відповідача та заборону іншим особам вчиняти будь-які дії, щодо будь-якого майна відповідача, а також накладення арешту на усі грошові кошти, які належать ОСОБА_2 , що належать або підлягають передачі або сплаті позивачеві в межах боргу та знаходяться у нього чи в інших осіб не міститиме конкретної суми, що може призвести до неспівмірності між заходом забезпечення позову та вимогами самого позову та не відповідатиме вимогам частини третьої статті 150 ЦПК України: заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, буде надто обтяжливим для відповідача та не відповідатиме принципу пропорційності.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково, а саме накласти арешт на нерухоме майно майнового комплексу, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , загальною площею 656,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог для збереження предмету спору до вирішення справи по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу за договором позики.

Накласти арешт на нерухоме майно майнового комплексу, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , загальною площею 656,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту розгляду даної справи по суті.

У задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує,- протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Підтвердження виконання ухвали направити на адресу суду (Запорізька область, м. Оріхів, вул. Травнева, 23, справа №323/1615/21).

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В. Фісун