Справа № 462/4237/21
УХВАЛА

07 липня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 05.07.2021 року звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, подану у цивільній справі за її позовною заявою, в якій вона просить забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, шляхом накладення арешту на час розгляду справи в суді на наступне майно: житлові будинки, загальною площею 527,2 м.кв. по АДРЕСА_1 , а саме будинок під літ. «А-2» - загальною площею 316,8 м.кв. та будинок садибного типу під літ. «Б-1» - загальною площею 210,4 м.кв.; земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:017:0057; житловий будинок, загальною площею 107,10 м.кв. по АДРЕСА_2 ; автомобілі Renault Magnum 460, 2006 р.в. ( НОМЕР_1 ), Renault Magnum, 2008 р.в. ( НОМЕР_2 ), Renault Magnum, 2008 р.в. ( НОМЕР_3 ), Renault Magnum, 2009 р.в. ( НОМЕР_4 ), Сантей 750-111 2013 р.в. ( НОМЕР_5 ), MAN TGA 18.440 2007 р.в. ( НОМЕР_6 ), KRONE PROFI LINER SD 2008 р.в. ( НОМЕР_7 ), FLIEGL SDS 350 2008 р.в. ( НОМЕР_8 ), KRONE SDP 27 2006 р.в. ( НОМЕР_9 ), Volkswagen Golf 2003 р.в. ( НОМЕР_10 ), Fiat 500X 2016 р.в. ( НОМЕР_11 ), Renault Magnum 460, 2008 р.в. ( НОМЕР_12 ), Schmitz S 01 2004 р.в. ( НОМЕР_13 ), Mercedes-Benz A 200 2010 р.в ( НОМЕР_14 ), Volkswagen LT 45 2400, 1991 р.в. ( НОМЕР_15 ), ЗИЛ 5301 НОМЕР_16 , 2000 р.в., НОМЕР_17 ; грошові кошти, розміщені на банківських рахунках та банківських скриньках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк»; грошові кошти, розміщені на банківських рахунках, відкритих на ім`я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк»; корпоративні права на: 100% статутного капіталу ТОВ «Маркольвівтранс», 50% статутного капіталу ТОВ «Орел-Транс», належних ОСОБА_2 .

Як обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначає, що усе вищевказане майно зареєстровано на ім`я відповідача та перебуває у його власності та користуванні, у будь який момент воно може бути ним відчужене, оскільки жодних обмежень у здійснення права власності відповідач немає. На її думку, накладення арешту на вказане майно на час розгляду справи в суді забезпечить належний захист прав та інтересів позивача. Також зазначила, що відповідачем її чоловіком, неодноразово наголошувалось, що все набуте в шлюбі майно належить йому, і ніхто не має права на нього претендувати, у зв`язку з чим позивачка та її діти неодноразово були жертвами домашнього насильства, із викликом після побиття екстреної медичної швидкої допомоги, звернення до лікарів, відкриття кримінального провадження по факту нанесення тілесних ушкоджень. На її думку, вжиття заходів забезпечення позову, про які вона просить, допоможе уникнути збитків третім особам, які можуть купити майно. Посилається на практику ЄСПЛ.

Заява про забезпечення позову розглядається згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житлові будинки під літ. «А-2», «Б-1» по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , житловий будинок по АДРЕСА_2 , меблі, які знаходяться у квартирі АДРЕСА_3 , автомобілі Renault Magnum 460, 2006 р.в. ( НОМЕР_1 ), Renault Magnum, 2008 р.в. ( НОМЕР_2 ), Renault Magnum, 2008 р.в. ( НОМЕР_3 ), Renault Magnum, 2009 р.в. ( НОМЕР_4 ), Сантей 750-111 2013 р.в. ( НОМЕР_5 ), MAN TGA 18.440 2007 р.в. ( НОМЕР_6 ), KRONE PROFI LINER SD 2008 р.в. ( НОМЕР_7 ), FLIEGL SDS 350 2008 р.в. ( НОМЕР_8 ), KRONE SDP 27 2006 р.в. ( НОМЕР_9 ), Volkswagen Golf 2003 р.в. ( НОМЕР_10 ), Fiat 500X 2016 р.в. ( НОМЕР_11 ), Renault Magnum 460, 2008 р.в. ( НОМЕР_12 ), Schmitz S 01 2004 р.в. ( НОМЕР_13 ), Mercedes-Benz A 200 2010 р.в ( НОМЕР_14 ), Volkswagen LT 45 2400, 1991 р.в. ( НОМЕР_15 ), ЗИЛ 5301 НОМЕР_16 , 2000 р.в., НОМЕР_17 , грошові кошти, розміщені на банківських рахунках та банківських скриньках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк», 500 000 грн., витрачених на ремонтні роботи квартири АДРЕСА_3 , корпоративні права на 100% статутного капіталу ТОВ «Маркольвівтранс», 50% статутного капіталу ТОВ «Орел-Транс», доходи отримані ФОП ОСОБА_2 як фізичною особою підприємцем з часу державної реєстрації 01.03.2005 року по теперішній час. Виділити у власність ОСОБА_1 житловий будинок по АДРЕСА_1 під літ. «А-2», Ѕ земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , Ѕ житлового будинку по АДРЕСА_2 , меблі, які знаходяться у квартирі АДРЕСА_3 , автомобілі: Renault Magnum 460, 2006 р.в. ( НОМЕР_1 ), Renault Magnum, 2009 р.в. ( НОМЕР_4 ), MAN TGA 18.440 2007 р.в. ( НОМЕР_6 ), KRONE PROFI LINER SD 2008 р.в. ( НОМЕР_7 ), KRONE SDP 27 2006 р.в. ( НОМЕР_9 ), Volkswagen Golf 2003 р.в. ( НОМЕР_10 ), Fiat 500X 2016 р.в. ( НОМЕР_11 ), Renault Magnum 460, 2008 р.в. ( НОМЕР_12 ), ЗИЛ 5301 НОМЕР_16 , 2000 р.в., НОМЕР_17 , Ѕ грошових коштів, розміщених на банківських рахунках та банківських скриньках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк», 250 000 грн. витрачених на ремонтні роботи квартири АДРЕСА_3 , Ѕ отриманого доходу від зайняття підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_2 за період з часу реєстрації 01.03.2005 року по теперішній час. Виділити у власність ОСОБА_1 право на виплату Ѕ частини ринкової вартості 100% частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Маркольвівтранс», 50% статутного капіталу ТОВ «Орел-Транс», визначеної станом на час вирішення питання про поділ.

Заява про забезпечення позову, подана ОСОБА_1 , не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист її прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того, позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на майно та заборони вчинення дій, що не забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення, переконливих доводів щодо причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, вона не навела.

Разом із тим, даних щодо дійсної і реальної загрози відчуження майна відповідачем ОСОБА_2 та невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

Твердження позивача про те, що спірне майно може бути в будь який момент відчужене відповідачем, є припущенням, що не ґрунтується на конкретних фактах.

Та обставина, що відповідач неодноразово наголошував, що все набуте в шлюбі майно належить йому, не може бути підставою для накладення арешту на майно з підстав можливого його відчуження, оскільки не є належним доказом підтвердження реальності таких намірів відповідача.

Наведені в заяві, яка надійшла до суду 05.07.2021 року, доводи позивача про факти домашнього насильства нічим не підтверджені та, на думку суду, не пов`язані із вирішенням питання про забезпечення позову у конкретній справі.

При цьому, наявність самого по собі вищевказаного позову не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту в цілому на вищевказані будинки, земельну ділянку, автомобілі, кошти, в тому числі і грошові кошти, розміщені на банківських рахунках, відкритих на ім`я фізичної особи-підприємця, корпоративні права, належні відповідачу ОСОБА_2 , оскільки предметом позову, зокрема, є виділення позивачу у власність лише частини майна.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (постанова Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі № 924/881/16 (924/811/20).

Таким чином, суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраним способом забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що матеріали заяви

ОСОБА_1 не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання в майбутньому судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Враховуючи інтереси усіх учасників процесу, співмірність способів забезпечення позову із предметом спору, суд дійшов висновку, що у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України,

постановив:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: І.С. Мруць