РІШЕННЯ

іменем України

"15" лютого 2021 р. 145/106/21

2/145/396/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що ОСОБА_4 на праві власності належить будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

В цьому будинку зареєстрований відповідач в даній справі ОСОБА_2 .

Протягом п`яти років відповідач в належній ОСОБА_4 нерухомості не проживає, та не користується даним житлом.

Відповідач не відноситься до членів сім`ї ОСОБА_4 , постійно з ним не проживає та спільного господарства не веде і відповідно до договору купівлі-продажу від 19.09.2019 року ОСОБА_2 продав, а покупець купив земельну ділянку та житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, а тому втратив право на проживання в належному ОСОБА_4 житловому будинку, тож підстав для збереження за ним права на користування належним ОСОБА_4 житловим будинком немає.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом в будинку під номером АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що він продав належний йому будинок в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 . Він там не проживав, але був зареєстрований. Знятись з реєстрації за вказаною адресою він не міг, оскільки коли він перебував на службі за мобілізацією, там згорів його військовий квиток, а без військового квитка його в міській раді в м. Гнівані не знімають з реєстрації за вказаною адресою, а до мобізізації в 2020 році з 2014 по 2018 рік він ще 4 роки проживав і працював в Росії.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до норм ч.І ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції Верховного суду України у постанові від 16.11.2016 року (справа №6-709 цс 16) зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушення права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення, ким саме спричинено порушення права. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, у тому числі осіб, які не є членами його сім`ї.

Відповідно до постанови №5 пленуму ВССУ від 07.02.20.14 року «Про судову практику в справах про захист прива власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісти відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_4 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 212138715 від 11.06.2020 р. (а.с.6), згідно якого 11.06.2020 р. на підставі договору дарування від 11.06.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Домбровською І.Є. ОСОБА_4 набув право власності на даний житловий будинок з господарськими спорудами.

Також ОСОБА_4 належить земельна ділянка в АДРЕСА_1 , площею 0,00679, кадастровий номер :01:008:0130, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 212140396 (а.с.5), згідно якого 11.06.2020 р. на підставі договору дарування від 11.06.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Домбровською І.Є. ОСОБА_4 набув право власності на дану земельну ділянку.

В даному будинку також зареєстрований, але протягом п`яти років не проживає ОСОБА_2 , що стверджується його поясненнями.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 405, ЦК України, 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом в будинку під номером АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 17 лютого 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.