Ухвала

Іменем України

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 336/7460/15-ц

провадження № 61-8059ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі -ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2007 року № ZPC0AU56560692 у розмірі 32 361,82 дол. США, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 5 511,40 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6 444,85 дол. США, заборгованості по комісіям за користування кредитом - 6 489,94 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 431 413,59 грн, судовий збір у розмірі 6 944,85 грн.

У травні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк» або Банк), яке є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Заяву обґрунтовано тим, що Банк своєчасно отримав виконавчий документ і пред`явив його до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя. Постановою державного виконавця від 22 вересня 2016 відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а виконавчий документ повернуто стягувачу та направлено на адресу банку.

Посилаючись на те, що виконавчий документ був втрачений під час пересилання засобами поштового зв`язку, Банк просив поновити строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та видати дублікат виконавчого листа № 336/7460/15-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 32 361,82 дол. США.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2021 року видано дублікат виконавчого листа № 336/7460/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 19 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2007 року № ZPC0AU56560692 у розмірі 32 361,82 дол. США, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 5 511,40 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6 444,85 дол. США, заборгованості по комісіям за користування кредитом - 6 489,94 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 431 413,59 грн. Поновлено строк пред`явлення виконавчого листа № 336/7460/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 19 січня 2016 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви Банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання.

У травні 2021 року засобами поштового зв`язку АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2021 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував певні обставини, зокрема, що виконавчий лист було втрачено з вини державної виконавчої служби, оскільки неналежним чином направлено копію постанови про повернення виконавчого документа. Зазначену обставину Банк вважає поважною причиною для поновлення пред`явлення його до виконання.

Заявник вважає, що оскільки виконавчий лист втрачено та він не знаходиться ні у стягувача ні у відділі державної виконавчої служби, що унеможливлює виконання судового рішення та порушує майнові права Банку.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху для усунення недоліків, зокрема для сплати судового збору у розмірі 81,00 грн.

У червні 2021 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема платіжне доручення від 04 червня 2021 року № PROM4B3G8P у розмірі 81,00 грн.

Щодо оскарження судового рішення у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та його поновлення

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином оскаржуване судове рішення у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання неповажними не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо оскарження судового рішення у частині видачі дублікату виконавчого листа.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на наступне.

Судами встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 361, 82 дол. США, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 5 511,40 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6 444,85 дол. США, заборгованості по комісіям за користування кредитом 6 489,94 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 431 413,59 грн та судовий збір у розмірі 6 944,85 грн.

За вказаним судовим рішенням 19 січня 2016 року видано виконавчий лист, строк пред`явлення виконавчого листа до 30 грудня 2016 року.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22 вересня 2016 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання. Виконавчий документ повернуто стягувачу. Копія постанови з виконавчим документом направлені на адресу стягувача.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний суд встановив відсутність поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Рішення суду апеляційної інстанції може бути предметом касаційного перегляду лише у частині відмови в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа, а тому відсутні правові підстави вважати, що при відмові у видачі дубліката виконавчого листа судом апеляційної інстанції порушено вимоги закону, оскільки видача дубліката виконавчого листа можлива лише у випадку, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або такий строк був поновлений судом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа з огляду на закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який, на думку стягувача, свідчить про наявність підстав для задоволення вимог заяви, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної АТ КБ «ПриватБанк» необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права щодо відмови у видачі дубліката виконавчого листа є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик