Справа № 950/828/21
Провадження № 2/950/382/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова інновація», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , через представника адвоката Цокало Т.М., звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3359, вчинений 11.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 18330,00 грн. Також представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати у виді сплаченого судового збору та, після уточнення, 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про існування виконавчого провадження № 61590183 ОСОБА_1 не було відомо, про його наявність вона дізналась на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Для з`ясування підстав відкриття зазначеного виконавчого провадження та походження суми боргу, представник позивача звернулась до приватного виконавця із запитом про надання відповідних документів.

У відповідь на запит приватний виконавець надав документи виконавчого провадження в тому числі заяву про примусове виконання виконавчого напису від 13.03.2020, кредитний договір від 24.08.2019 № -1 та копію спірного виконавчого напису від 11.03.2020 № 3359.

Позивач вважає спірний виконавчий напис таким, що вчинено всупереч вимог Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки між ТОВ «ФК «Фінанс інновація» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №-1 від 24.08.2019, строк надання кредиту 30 днів, тобто дата закінчення 23.09.2019. Однак, всупереч положенням договору, стягнення заборгованості проводиться нотаріусом за період з 24.08.2019 по 10.03.2020, тобто такий період не співпадає з умовами кредитного договору та графіком платежів до кредитного договору. Згідно з графіком платежів до кредитного договору від 24.08.2019 № -1 загальна сума, що підлягає сплаті становить 4530,00 грн. з якої нарахована сума процентів складає 1530,00 грн., однак за виконавчим написом стягується сума 18330,00 грн., з яких проценти 14130,00 грн., тому сума заборгованості не є безспірною. Відповідно до вимог діючого на час вчинення виконавчого напису Порядку, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору.

Ухвалою від 07.05.2021, до відкриття провадження у справі, судом забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Ухвалою від 11.05.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, засобами системи «Електронний суд» надіслав відзив у якому проти позовних вимог заперечує та зазначив, що відповідно до договору від 24.08.2019 № -1, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач свої зобов`язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит на суму 3000,00 грн., перерахувавши їх на банківську картку позивача. Однак, позивач своєчасно не повернула кредит та нараховані відсотки у зв`язку із чим ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» звернулось до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Станом на 21.05.2021 заборгованість за договором від 24.08.2019 № -1 становить 6294,41 грн. та складається з 3000,00 грн. простроченої заборгованості та 3294,41 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Станом на 21.01.2020 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, розмір заборгованості змінився з дати вчинення виконавчого напису з урахуванням того, що відбувалися погашення, що відображено у розрахунку заборгованості.

Таким чином у ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» були законні підстави для звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Оскільки позивач не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, відповідач вважає виконавчий напис таким, що підлягає виконанню.

Разом із відзивом представником відповідача також подано заяву від 26.05.2021 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи свою заяву представник відповідача зазначає, що представником позивача не надано суду належних та беззаперечних доказів розміру наданих послуг, вартість послуг завищена та не співмірна з виконуваною роботою. З урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, адвокатом також не зазначається дані про час, що був витрачений на виконання таких робіт з урахуванням принципу розумності та справедливості. Відповідач вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Також, 22.06.2021 на адресу суду надійшло клопотання ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» від 14.06.2021 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у якому з підстав, аналогічних до зазначених у попередній заяві, відповідач просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки на думку відповідача такі витрати завищені, не співмірні із складністю справи та не підтверджені документально.

Представник позивача подала до суду письмову відповідь на відзив ТОВ «ФК «Фінанс Інновація». Окрім підстав, наведених у позовній заяві та які також наведено у поданій відповіді на відзив, представник позивача зазначила, що виконавчий напис не підлягає виконанню з огляду на відсутність у нотаріуса повноважень на вчинення такого напису після скасування судом по справі № 826/20084/14 змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. Позивач не заперечує факту отримання грошових коштів від ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», натомість позовні вимоги ґрунтуються на незаконності вчинення виконавчого напису, та спірності суми заборгованості.

Щодо заяви представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу представник позивача заперечувала, оскільки на її думку, на підтвердження розміру таких витрат подано усі необхідні докази.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. 15.06.2021 засобами електронного зв`язку надійшла заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві, поданому до суду, просив справу розглядати без його участі. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 24.08.2019 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № -1. Відповідно до умов договору товариство надає позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом складає 1,7 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього договору (п. 1.2). Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів (п. 1.3).

Сукупна вартість кредиту зазначена у графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.5). Відповідно до графіку сума кредиту складає 3000,00 грн., а сума нарахованих процентів 1530,00 грн., всього 4530,00 грн. (а.с. 57-58).

11.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 3359, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості за кредитним договором № -1 від 24.08.2019 року в сумі 18330,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 14130,00 грн; та 1200,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.08.2019 по 10.03.2020 (а.с. 56).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 18.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61590183 про примусове виконання виконавчого напису № 3359 від 11.03.2020 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості в розмірі 18330,00 грн. (а.с. 54). Крім того, постановою приватного виконавця від 24.03.2020 звернуто стягнення на доходи боржника, яка отримує дохід в ТОВ «Електроконтакт Україна» (а.с. 55).

Звернувшись до суду позивач просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказана у ньому сума боргу не є безспірною, а нотаріусом виконавчий напис видано всупереч вимог Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 вищевказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості».

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Відповідно до пункту 1 Переліку нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно». Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку.

Із копії спірного виконавчого напису від 11.03.2020 вбачається, що його вчинено на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Однак таким пунктом Перелік був доповнений постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 року, яка постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у цій частині була визнана незаконною та нечинною, а тому приватний нотаріус, при вчиненні виконавчого напису 11.03.2020, не мав права керуватись цим пунктом Переліку.

Крім того, згідно з копією договору від 24.08.2019 № -1, а саме п. 1.1 та графіку платежів, сума наданого кредиту складає 3000,00 грн., нараховані проценти 1530,00 грн. Дата повернення 23.09.2019. Однак, у своєму відзиві представник відповідача вказав на те, що станом на 21.05.2021 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 6294,41 грн., а саме 3000,00 грн. за кредитом та 3294,41 грн. за процентами. Зазначена сума не узгоджується із сумою процентів, зазначеною у спірному виконавчому написі, яка зазначена у розмірі 14130,00 грн.

За таких обставин сума заборгованості ОСОБА_1 не є безспірною.

Тобто приватним нотаріусом Баршацьким І.В. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису від 11.03.2020 № 3359 таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.

У позовній заяві представник позивача адвокат Цокало Т.М. зазначила наступний перелік наданих послуг та їх вартість: консультація клієнта - 1000,00 грн. (фіксована оплата); підготовка та написання адвокатського запиту до приватного виконавця Табінського О.В. - 500,00 грн. (фіксована оплата); підготовка, складання та написання позовної заяви - 4000,00 грн. (фіксована оплата); підготовка та написання заяви про забезпечення позову - 1000,00 грн. (фіксована оплата); підготовка та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження - 500,00 грн. (фіксована оплата).

Разом із відповіддю на відзив представником позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг) відповідно до якого, крім вищевказаних послуг, адвокатом надано послуги по складанню та написання заяви по суті, вартість якої складає - 2000,00 грн. (фіксована оплата) (а.с. 128).

За таких обставин, представник позивача просить стягнути на користь позивача 10362,00 грн. судових витрат, в тому числі 908,00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду, 454,00 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову та 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження наведених витрат, представником позивача надано наступні документи: ордер Серії ВІ № 1041110, виданий 29.04.2021 (а.с. 15); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ПТ № 2424 від 23.10.2018 (а.с. 16); договір від 23.03.2021 № 257/23-03-2021 про надання правничої (правової) допомоги, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 17-18); акт приймання-передачі виконаних робіт від 29.04.2021, відповідно до якого вартість наданих послуг 7000,00 грн., клієнтом сплачено 8000,00 грн., вартість невідпрацьованого гонорару 1000,00 грн. (а.с. 20). Також надано копії квитанцій від 28.04.2021 № 257-1, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 8000,00 грн. гонорару та від 07.06.2021 № 257-2 на суму 1000,00 грн. (а.с. 21).

Також надано детальний опис робіт, перелік яких було наведено вище (а.с. 22, 128)

Дослідивши надані на підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розміру докази, суд приходить до наступного висновку.

Так, за спірним виконавчим написом, скасування якого є предметом позову, з позивача стягується сума заборгованості 18330,00 грн. При цьому до відшкодування витрат на правничу допомогу заявлено 9000,00 грн., що фактично складає половину заборгованості ОСОБА_1 , зазначеної у виконавчому написі.

Згідно детального опису робіт (а.с. 128) усі правничі послуги, які були надані позивачу, оплачені за фіксованою ставкою, що передбачено умовами договору про надання правничої допомоги.

Як уже зазначено судом, відповідно до п. 1-4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто час, витрачений адвокатом на надання того чи іншого виду правничої допомоги має значення при вирішенні питання про розподіл судових витрат, оскільки залежно від складності справи, адвокат витрачає більше або навпаки менше часу для її надання.

В даному випадку матеріали справи не містять відомостей про час, витрачений адвокатом на надання послуг.

Крім того, до відшкодування заявлено витрати на підготовку та написання адвокатського запиту (500,00 грн.), підготовку та написання заяви про забезпечення позову (1000,00 грн.), підготовку та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (500,00 грн.), а також підготовку та написання заяви по суті (2000,00 грн.).

Суд зазначає, що позивачем та його представником не надано доказів складання адвокатського запиту. При цьому заява про забезпечення позову фактично відтворює зміст позовної заяви так само як і відповідь на відзив. Також не зрозумілим є те, чому за складання клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження стягується окрема плата, зважаючи на те, що таке клопотання міститься у позовній заяві, послуги зі складання якої оплачені окремо.

За таких обставин, суд вважає, що надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для їх відшкодування у повному обсязі.

Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на користь позивача 5500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1362,00 грн. та 5500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова інновація», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3359, вчинений 11.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова інновація» заборгованості за кредитним договором від 24.08.2019 № -1 в розмірі 18330,00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, офіс 520, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1362,00 грн. та 5500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Лебединський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.07.2021.

Суддя В.М.Косолап