Справа № 500/1240/17
Провадження № 2-з/946/56/21
УХВАЛА

05 липня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Тащі Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2021 року справу прийнято до свого провадження в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

03.06.2021 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою в новій редакції та просить стягнути з відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди у сумі 643790,32 грн.

02.07.2021 року позивачка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову та просить накласти арешт на належне відповідачу ОСОБА_2 рухоме та нерухому майно у межах ціни позову 643790,32 грн, обґрунтовуючи заяву тим, що у разі задоволення позову відповідач вживатиме усіх можливих заходів для унеможливлення виконання рішення суду, переоформлятиме майно на ім`я інших осіб, приховуватиме доходи тощо.

В судове засідання позивачка не прибула, до суду надійшла заява від 02.07.2021 року про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечував, мотивуючи тим, що позовні вимоги забезпечені шляхом накладення арешту на автомобіль відповідача на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2018 року, позивачка необхідність накладення арешту на майно відповідача в межах ціни уточненого позову не обґрунтувала, крім того, судовий збір за подання уточненого позову не доплачено.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 заяву підтримала.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Частинами 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Судом встановлено, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2018 року накладено арешт на належний відповідачу автомобіль марки «AUDI Q7 2967», 2007 року випуску (т. 4 а.с. 205).

Разом з цим, заявниця просить накласти арешт на рухоме та нерухому майно у межах ціни уточненого позову - 643790,32 грн.

У заяві не зазначено, на яке саме рухоме та нерухоме майно відповідача необхідно накласти арешт, його можливу вартість, що унеможливлює вирішення питання про співмірність заявлених позивачкою вимог вартості майна, на яке необхідно накласти арешт; не додано доказів належності майна відповідачу; не обґрунтовано необхідність накладення арешту на майно в межах ціни позову - 643790,32 грн та недостатність вжитих ухвалою суду від 22.12.2018 року заходів забезпечення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, що є підставою для відмови у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г.І.Смокіна