Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2021 року м. Одеса

Справа № 521/16544/14-ц

Провадження № 2/521/360/21

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря Тішкіна Р.Г.,

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , за яким просить суд визнати заповіт ОСОБА_5 складений на ім`я ОСОБА_6 від 17 березня 1988 року за реєстровим № 1-1665, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Тюменцевою Л.І., недійсним, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини.

12 серпня 1989 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, та змінила прізвище на ОСОБА_8 . Її дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 . Батьками позивачки були: батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_10 , шлюб розірвали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Ця частина вказаного будинку спадкодавцю належала на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки (р. № 232/12.01.1960), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.08.2012 року, номер витягу 35085937, реєстраційний номер майна: 37318218, номер запису: 480 в книзі: 189-17.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом.

11 квітня 2012 року позивач ОСОБА_1 звернулася до П`ятої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та почала оформляти документи.

У вересні 2012 року з П`ятої одеської державної нотаріальної контори позивачка ОСОБА_1 отримала лист за № 1729/02-14 від 14 вересня 2012 року, в якому повідомлялося про те, що від імені ОСОБА_5 державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 17.03.1988 року за реєстровим № 1-1665 було посвідчено заповіт, яким він заповідав частку належного йому житлового будинку не на користь позивачки.

У жовтні 2012 року позивачці стало відомо, що 24 вересня 2012 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , за участю заінтересованої особи П`ятої одеської державної нотаріальної контори про встановлення юридичного факту родинних відносин. Цім рішенням суд встановив факт родинних відносин між ОСОБА_3 , 1979 року народження, та ОСОБА_5 , 1941 року народження, а саме, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач подала апеляційну скаргу на це рішення Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2012 року скасовано.

Під час розгляду апеляційної скарги на вищевказане рішення апеляційний суд зробив судовий запит, на який у грудні 2012 року П`ята одеська державна нотаріальна контора направила 2 заповіти від 17 березня 1988 року.

В одному екземплярі заповіту вчинено підпис, а потім вказано прізвище « ОСОБА_11 », у другому екземплярі після слів «підпис» записано: « ОСОБА_11 », а потім зроблено підпис. Усі підписи відрізняються одне від одного та зроблені не батьком позивача ОСОБА_5 .

Позивач посилається на те, що дуже добре знає його почерк. Вважає, що нотаріусом порушений п. 97 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції РСР № 45/5 від 31.10.1975 року. У цьому пункті зазначеної Інструкції вказано: «Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем». З того, що підписи, буцім-то, ОСОБА_5 , різні можливо зробити висновок про те, що підписи вчинені в різний час.

Заповіт був посвідчений 17 березня 1988 року. У цей час батько позивачки ОСОБА_5 перебував в Одеській залізно-дорожній лікарні у палаті 234 2-ге хірургічного відділення. Він був в дуже тяжкому стані, у нього був плеврит, висока температура. Батько позивачки не міг розмовляти, віддавати своїм вчинкам звіт, не міг власноручно нічого підписувати.

Волевиявлення заповідача ОСОБА_5 не було.

17 березня 1988 року, коли був складений заповіт, батько позивачки нічого не розумів і не підписував. Він, начебто, залишив частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , дочці ОСОБА_6 .

Відповідачку ОСОБА_6 (нині ОСОБА_12 ) батько позивачки ОСОБА_5 ніколи не визнавав своєю дочкою, він усім казав, що вона - квартирантка. До появи відповідачки ОСОБА_3 приблизно у 2004 році, в будинку батьків жили інші жінки, які платили за житло, так як батько не працював. З 08 березня до середини квітня 1988 року ОСОБА_5 знаходився на лікуванні у вищевказаній лікарні. Після лікування йому була призначена 2 група інвалідності. Через рік його лишили інвалідності за те, що він у нетверезому стані з`явився на медичну комісію.

На запит з проханням надати довідку про знаходження та діагноз ОСОБА_5 , який лікувався у 1988 році, до залізно-дорожньої лікарні м. Одеси було відмовлено на підставі того, що документи знищені за строком давності збереження.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. ст. 534, 545 ЦК України (в редакції 1963 року), п. 97 « Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затвердженою наказом Міністра юстиції РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, позивачка просить її позов задовольнити.

Відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на такі обставини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що заповіт складений 17 березня 1988 року та зареєстрований в реєстрі за № 1-1665, який склав батько відповідачки ОСОБА_5 на її ОСОБА_13 користь не відповідає вимогам закону, оскільки підписаний не ним, підпис батька в заповіті виконаний не ним та в різний час, але жодного доказу з цього приводу не надає.

Також позивачка по справі посилається на те, що батько на час складення заповіту перебував на лікуванні в Одеській залізничній лікарні та при складені заповіту нічого не розумів, а потім не пам`ятав, але також жодного доказу з цього приводу не надає.

Оскільки батьки відповідачки не перебували у шлюбі, то у її свідоцтві про народження батько був записаний зі слів моєї матері.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 5 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року було встановлено факт родинних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 та визнано ОСОБА_5 її батьком. Встановлення факту родинних стосунків та визнання ОСОБА_5 необхідно було для отримання спадщини за заповітом на спадкове майно. Батько ОСОБА_5 склав заповіт на її ОСОБА_6 користь, в якому зазначив її як дочку.

Відповідач вважає, що заповіт складений її батьком ОСОБА_5 17 березня 1988 року відповідає вимогам закону, щодо його письмової форми, нотаріального посвідчення, зазначення місця складання заповіту. При посвідчені заповіту нотаріусом було встановлено особу заповідача та перевірено його дієздатність, про що зазначено в самому заповіті.

Крім того, в провадженні судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеди О.М. вже перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач також посилалася на ту обставину, що в заповіті підпис від імені заповідача виконаний не заповідачем. По справі неодноразово призначалася судово-почеркознавча експертиза, але експертиза проведена не була у зв`язку з ненаданням експерту зразків почерку ОСОБА_5 . Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М. від 24 липня 2014 року позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 надала заяву про залишення позову без розгляду.

Сторони надали до суду заяви про розгляд справи зва їх відсутністю, позивачка наполягала на своїх вимогах, відповідачка просила у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2014 року провадження у справі відкрито (суддя Буран О.М.).

Ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2014 року та 23 лютого 2016 року судом витребовувалися докази для вирішення питання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2016 р. справа передана на розгляд судді Леонову О.С.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні (суддя Леонов О.С.).

Ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2016 року та 21 липня 2016 року судом витребовувалися докази для вирішення питання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року у справі призначена судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Із експертної установи 28 серпня 2017 року за № 5587 надійшло повідомлення про неможливість надання висновку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2017 року справа передана на розгляд судді Гуревському В.К.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року прийнято до провадження цивільну справу, відновлено та продовжено провадження у справі (суддя Гуревський В.К.).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року у справі призначена судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно висновку № 17-7028 від 19 березня 2018 року вирішити питання: «Чи виконано підпис (прізвище ОСОБА_9 та підпис на одному екземплярі, та підпис і прізвище ОСОБА_9 на іншому екземплярі заповітів) від імені ОСОБА_5 у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 17 березня 1988 року самим ОСОБА_5 , чи іншою особою?», не виявилось можливим по причинам, вказаним в дослідницькій частині цього висновку.

Пов`язано це з тим, що для дослідження почерку літніх людей без письмової практики, наявність зразків, зіставними по часу виконання досліджуваним, є обов`язковими. У деяких випадках, зміни, які відбуваються в почерку вказаної групи осіб настільки значимі, що ідентифікація їх без зіставного по часу виконання порівняльного матеріалу неможлива. Крім того, необхідні і відомості про вік, стан здоров`я, освіти тих осіб.

В даному випадку з необхідних відомостей відсутні відомості про стан здоров`я на момент виконання підписів і рукописних записів в екземплярах заповіту та журналі реєстраційних дій (про що в матеріалах справи є відповідні довідки з медичних закладів, пенсійного фонду та ін.) без яких неможливо пояснити наявність порушення координації рухів 1-ої та 2-ої груп в досліджуваних підписах та почерку і їх відсутність у зразках.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2018 року поновлено провадження у справі.

Ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року, 06 вересня 2018 року, 19 березня 2019 року, 10 квітня 2019 року судом витребовувалися докази для вирішення питання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року у справі призначена повторна судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2019 року поновлено провадження у справі у зв`язку з ненаданням висновку експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року у справі призначена додаткова судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 травня 2020 року поновлено провадження у справі у зв`язку з наданням суду висновку експертів.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 15386?15388/19-32 від 23.04.2020 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси:

1.Підписи від імені ОСОБА_5 : у графі «Підпис» у першому примірнику заповіту від 17.03.1988 р., складеного від імені ОСОБА_15 , посвідченого Тюменцевою Л.І., державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №1-1665 (наданий з Одеського державного нотаріального архіву) та у графі «Підпис» у другому примірнику заповіту від 17.03.1988 р., складеного від імені ОСОБА_15 , посвідченого Тюменцевою Л.І., державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №1-1665 (який зберігається в спадковій справі № 116/2012, заведеній П`ятою одеською державною нотаріальною конторою 11.04.2012), виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

2.Підписи від імені ОСОБА_5 у графі «Підпис»: у першому примірнику заповіту від 17.03.1988, складеного від імені ОСОБА_15 , посвідченого Тюменцевою Л.І., державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №1-1665 (наданий з Одеського державного нотаріального архіву) та у графі «Підпис» у другому примірнику заповіту від 17.03.1988, складеного від імені ОСОБА_15 , посвідченого Тюменцевою Л.І., державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №1-1665 (який зберігається в спадковій справі № 116/2012, заведеній П`ятою одеською державною нотаріальною конторою 11.04.2012), виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою.

3.Рукописні записи «Козловский» у графі «Підпис» у першому примірнику заповіту від 17.03.1988, складеного від імені ОСОБА_15 , посвідченого Тюменцевою Л.І., державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №1-1665 (наданий з Одеського державного нотаріального архіву) та «Козловский» у графі «Підпис» у другому примірнику заповіту від 17.03.1988, складеного від імені ОСОБА_15 , посвідченого Тюменцевою Л.І., державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №1-1665 (який зберігається в спадковій справі № 116/2012, заведеній П`ятою одеською державною нотаріальною конторою 11.04.2012), виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Представник відповідача надав до суду пояснення щодо висновку експертизи, за яким наполягав на тому, що в розумінні ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України, висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Н.Д.Кириленко, А.В.Таєвської, ОСОБА_16 за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи №15386-15388/19-32 від 23 квітня 2020 року не є належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки є необґрунтованим та складеним з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки експертами самостійно змінено статус експертизи з додаткової на комплексну, в процесі експертизи були досліджені зразки почерку, які не були визначені в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси.

Відповідно до ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). За ч. 2 цієї статті якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Стороною відповідача крім заперечень щодо висновку експерта не подавалися клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи з необхідним обґрунтуванням.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд дійшов висновку, що підстави для визнання висновку експертів № 15386?15388/19-32 від 23.04.2020 року недостатньо об`єктивним або недостатньо обґрунтованим, у суду відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд, враховуючи висновки експертів за наслідками проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 15386?15388/19-32 від 23.04.2020 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, вважає, що на момент складення заповіту від імені ОСОБА_5 у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 17 березня 1988 року ім`я ОСОБА_13 , заповідачем не підписувався, а тому дійшов висновку, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. А тому заповіт має бути визнаний недійсним.

Судом роз`яснюється, що за ч. 4 ст. 1257 ЦК України у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 217, 391 ЦК України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в сумі 365,40 грн. (243,60 грн. + 121,80 грн.), витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 8580,0 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 25 лютого 2021 року.

Суддя В.К.Гуревський