22-ц/804/1754/21
263/8196/20

Головуючий у 1-й інстанції Ікорська Є.С.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Биліни Т.І., Зайцевої С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області від 12 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Ікорської Є.С., повний текст рішення складено 12 січня 2021 року,

у цивільній справі

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року АТ КБ Приватбанк (далі Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування зазначивши наступне. Відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 13.07.2010, при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та видано кредитну картку.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. В редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банка заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 84,4% - для картки Універсальна, 84,0% - для картки Універсальна Голд. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

Зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання відповідачем виконуються неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 08.04.2020 утворилась заборгованість в сумі 76489,08грн, яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 43095,25грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит 15059,16грн; нарахована пеня 14216,14грн; штраф (фіксована частина) 500грн; штраф (процентна складова) 3618,53грн.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 76489,08грн за кредитним договором № б/н від 13.07.2010 та судовий збір у розмірі 2102,00грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду імста Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року позов АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість за договором від 13.07.2010 № б/н, станом на 08.04.2020 у розмірі 58154,41грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 43095,25грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 15059,16грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк судовий збір у розмірі 1598,15грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції керувався ст.ст. 525, 526, 530,549, 625, 634, 638, 1054 ЦК України, встановив обгрнутованість заявлених банком вимог з утворення у позичальника заборгованості по тілу кредиту і процентам за користування кредитними коштами, що були обумовлені сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення штрафів і пені, суд врахував, що відповідач зареєстрований та постійно проживає у м. Маріуполі, тобто у населеному пункті, де проводилась антитерористична операція (операція об`єднаних сил). На підставі цього, враховувавши положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, положення статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд дійшов висновку, що пред`явленні до позичальника вимоги зі сплати штрафів і пені є незаконними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (а.с. 173-175), посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що до матеріалів справи не долучено підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з умов він розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Позивач зазначив, що на кредитну картку було встановлено кредитний ліміт в сумі 26100грн, що підтверджується відповідною довідкою про зміну мови кредитування. Позивач двічі зазначає та підтверджує первинними документами, що заборгованість за тілом кредиту, яку стягнуто судом, не може бути 43095,25грн, адже ця сума майже вдвічі більша за встановлений кредитний ліміт.

В анкеті-заяві від 13.07.2010 відсоткова ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, адже анкета-заява підписувалась з метою відкриття пенсійного карткового рахунку.

Розрахунок заборгованості є аналітичним документом банку, складеним в односторонньому порядку, що не погоджений з відповідачем та не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішення суду в частині відмови у стягнення з відповідача штрафів і пені не оскаржується і апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом, 13.07.2010 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ Приватбанк, яка за змістом позовної заяви є кредитним договором (а.с. 39).

Згідно розрахунку, заборгованість станом на 08.04.2020 становить 76489,08грн, яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 43095,25грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит 15059,16грн; нарахована пеня 14216,14грн; штраф (фіксована частина) 500грн; штраф (процентна складова) 3618,53грн (а.с. 17).

Згідно довідки АТ КБ Приватбанк відповідачу за кредитним договором № б/н було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 дата відкриття 10.11.2008 з терміном дії до 11/12; № НОМЕР_2 дата відкриття 13.11.2012 з терміном дії до 07/16; № НОМЕР_3 дата відкриття 01.07.2016 з терміном дії до 08/17; № НОМЕР_4 дата відкриття 04.12.2017 з терміном дії до 05/21 (а.с. 38).

Відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1 , старт карткового рахунку 13.11.2012, встановлення кредитного ліміту в сумі 25000грн; 31.01.2017 збільшено кредитний ліміт до 26100грн; 11.04.2019 зменшено кредитний ліміт (а.с. 37).

2. Мотивувальна частина

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1); невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (п. 3); порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4).

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині розміру присудженої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 4 ст. 203 ЦК України. Правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі (ст. ст. 203, 208 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, на яку в обґрунтування заявлених вимог посилається банк, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з довідки АТ КБ Приватбанк, дійсність якої не спростована відповідачем, позичальником за договором про надання банківських послуг від 13.07.2010 б/н було отримано картки, зокрема: 10.11.2008 (№ НОМЕР_5 ) - термін дії до 11/12; 13.11.2012 (№ НОМЕР_6 ) - термін дії до 07/16; 01.07.2016 (№ НОМЕР_7 ) термін дії до 08/17; 04.12.2017 (№ НОМЕР_8 ) термін дії до 05/21, з наданням якої банком 13.11.2012 встановлено позичальникові кредитний ліміт 25000грн, з подальшим збільшенням/зменшенням до 26100грн (а.с. 37).

З виписки по руху коштів за договором (а.с. 18-36), вбачається, що з даних карток, здійснювались платежі, покупки, перекази, придбання білетів, оплата ігрових сервісів в інтернет-магазині.

Таким чином факт укладення кредитного договору підтверджений, наявність у позивача заборгованості за простроченими тілом кредиту у присудженій судом першої інстанції сумі перевірена і відображена у відповідному розрахунку, що кореспондується із відомостями по руху коштів на картковому рахунку позичальника.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 43095,25грн є безпідставними.

Разом з тим, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 39) ОСОБА_1 обрано тип картки Пенсійна карта, але не вказано розмір відсотків за користування кредитом, не узгоджено порядок внесення плати за користування кредитним ресурсом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.07.2010, посилався на Тарифи обслуговування кредитних карт та Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті: www.privatbank.com.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач обґрунтовує свої вимоги фактом підписання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, що є додатком до укладеного договору у формі анкети-заяви від 13.07.2010 Вказані Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не оспорені.

Оскільки в розумінні ст. 634 ЦК України умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Втім, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи та Умови і правила надання банківських послуг в частині сплати процентів розумів відповідач, ознайомився і погодив ці умови, підписуючи 13.07.2010 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо розміру і порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, в тих документах, що додані банком до позовної заяви.

Отже, факт погодження позичальником долучених банком Умов та Правил надання банківських послуг, які за дією в часі мають мінливий, змінюваний характер, а також Тарифів (а.с. 40), за відсутності підпису позичальника ОСОБА_1 , не встановлений, зокрема і в частині зобов`язання сплачувати проценти, штрафи і пені, що заявлені у змісті позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг в частині узгодження між сторонами обсягу плати за користування грішми, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також, до позову позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 102). Даний документ не містить підпису клієнта ОСОБА_1 . Крім того, в цьому документі визначено 4 опції-підвидів різних карток «Універсальна», жодна з яких не обрана клієнтом ОСОБА_1 , не підписані конкретні опції (з 4 запропонованих видів карток). Більш того, і у змісті апеляційної скарги не було деталізовано, на яких умовах використовувалась і яка саме кредитна картка з чотирьох різних за умовами карток «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» - підтверджень цьому ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, апеляційний суд звертає увагу на те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ Приватбанк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону Про захист прав споживачів про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов щодо сплати процентів, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Оскільки, як впевнилась колегія суддів, між сторонами не відбулося узгодження у встановленому законом порядку обсягу плати за користування кредитними коштами, в будь-яких формулярах відсутні підписи позичальника про процентну ставку, то правові підстави для стягнення нарахованих банком процентів в розмірі 15059,16грн відсутні. Дані обставини в достатньому ступеню не були враховані судом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення (в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами) внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, таке рішення у відповідній частині згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню у відповідній частині із прийняттям нового рішення про відмову у стягненні процентів згідно із вищенаведеного мотивування. А в решті рішення (в частині стягнення з відповідача заборгованості по простроченому тілу кредиту в розмірі 43095,25грн) слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції апеляційним судом скасовується, то підлягають перерозподілу судові витрати зі стягненням з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк: судового збору, пов`язаного із розглядом справи в суді першої інстанції, пропорційно до частково задоволених вимог за наслідками розгляду справи в суді першої і апеляційної інстанцій (заявлено позов на 76489,08грн або 100%, задоволено позов за результатами ухвалення нового рішення апеляційного суду на 43095,25грн або 56,35%), що в грошовому виразі становить 1184,87грн (56,35% від сплаченого позивачем до суду першої інстанції судового збору 2102грн).

У зв`язку із звільненням відповідача від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, судового збору, з позивача АТ КБ Приватбанк підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, пов`язаний із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, пропорційно до тієї частини, в якій відповідачеві по його апеляційній скарзі відмовлено в обсязі 43,66% (100%-56,34%), що в грошовому виразі становить 1376,60грн (43,66% від належного до сплати судового збору за подання апеляції в сумі 3153грн).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 січня 2021 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 15059,16 гривень скасувати і ухвалити нове рішення у відповідній частині про відмову в задоволенні цих вимог.

Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк витрати з оплати судового збору, пов`язаного із розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 1184 (одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 87 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк в дохід держави частково витрати з оплати судового збору, пов`язаного із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01 липня 2021 року.

Судді: С.А.Попова

Т.І.Биліна

С.А.Зайцева