Справа № 308/4650/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Курбатова Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Журкі Ольга Титусівна про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Журкі Ольга Титусівна про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що він - ОСОБА_1 не має можливість оформити спадкове майно через те, що його покійний батько - ОСОБА_3 належним чином не оформив право на спадкове майно за своєю покійною матір`ю - ОСОБА_4 , хоча фактично вступив у його управління/володіння.

Вказує на те, що ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , прийняла спадщину за заповітом та оформила право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, за життя заповіту не залишила.

Посилається на те, що після смерті ОСОБА_4 її єдиний син ОСОБА_3 , фактично вступив у права користування та володіння спадковим майном - однокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , а саме розпочав оплачувати відповідні послуги, що надавалися у спадковій квартирі у межах 6 - ти місячного строку після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , та розпочав разом із своїми двома синами там проживати без реєстрації.

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у передбачений законодавством строк він не звернувся, оскільки вважав достатньою підставою фактичне прийняття спадщини.

Представник позивача вказує на те, що з 2015 року брат Позивача - ОСОБА_6 пішов жити окремо, а позивач і надалі проживав разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації в цій квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, за життя заповіту не залишив.

Згідно Довідки ОСББ «Минайська 10» від 05.06.2017 року зазначено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 (день смерті ОСОБА_3 ) спадкодавець та спадкоємець проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, а тому, позивач будучи сином ОСОБА_3 вважається таким, що прийняв спадщину за своїм батьком.

Посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем майна померлого батька , спадщину за яким він прийняв, так як постійно проживав на день смерті батька у цій квартирі, та через не оформлення батьком позивача - ОСОБА_3 спадщини за померлою своєю матірю ОСОБА_4 , і позивач відповідно не може оформити за собою спадкове майно, а тому просить суд ухвалити рішення, яким : встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкритгя спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 29,90 м2, в порядку спадкування за законом за померлим ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та вказав на те, що його бабка ОСОБА_4 проживала у квартирі по АДРЕСА_2 , сама. Він проживав з батьками по АДРЕСА_3 . Після смерті бабки ОСОБА_4 вони четверо перейшли жити у квартиру по АДРЕСА_2 . В 2017 році помер його батько і він залишився проживати у квартирі. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому засіданні перерви позивач не зявився.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав та мотивів викладених вище.

Приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Журкі Ольга Титусівна в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що їх бабуся ОСОБА_4 проживала з дідиком в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 , він разом зі своїм братом ОСОБА_1 та батьками переїхали проживати у вказану квартиру. З 2015 року він у даній квартирі не проживав, оскільки переїхав проживати в інше місце. Померла їх мати, а потім помер батько ОСОБА_3 . Його брат ОСОБА_1 залишився проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

02.10.2019 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

20.11.2019 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участіта заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_6

09.07.2020 року представником позивача подано до суду заяву про надання оригіналів документів.

11.03.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. Позов підтримує повністю .

11.05.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. Позові підтримує повністю.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. від 27.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши вступне слово позивача, представника позивача , покази свідка, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням осо-би, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. Даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спо-ру, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добро-совісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Cудом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1993 року, виданого згідно Розпорядження від 29.12.1993 р. №73-ж, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , належить на праві приватної, власності ОСОБА_4 ./а.с.11/

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.1999 року. За час життя ОСОБА_4 заповіту не залишила.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом до складу якої в тому числі входить квартира АДРЕСА_1 , так як за життя ОСОБА_4 заповіт не залишила, доказів зворотнього до суду не надано.

Враховуючи, що спадщина за померлою ОСОБА_4 відкрилася у 1999 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено судом ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , що стверджується, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 23.04.1960 року.

Таким чином, спадщину за померлою ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_3 в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном , а саме вище вказаною квартирою , в якому він розпочав проживати без реєстрації разом із своїми двома синами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та розпочав оплачувати відповідні послуги, що надавалися у спадковій квартирі , що стверджується квитанціями про сплату абонплати за радіомовлення за січень та лютий 1999 року, копиї яких долучені до матеріалів справи.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 06.06.2017 року. За час життя ОСОБА_3 заповіту не залишив.

Відповідно до довідки ОСББ «Минайська 28» від 05.06.2017 року станом на 03.06.2017 року (день смерті ОСОБА_3 ) спадкодавець - ОСОБА_3 та спадкоємець ОСОБА_1 проживали разом за адресою АДРЕСА_4 , без реєстрації.

Відповідно до акту про проживання особи без реєстрації від 05.06.2017 року, мешканці багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 склали акт про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 станом на 03.06.2017 року і до цієї дати проживали в квартирі АДРЕСА_2 даного будинку без реєстрації. ( а.с.12)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом до складу якої в тому числі входить квартира АДРЕСА_1 , так як за життя ОСОБА_3 заповіт не залишив, доказів зворотнього до суду не надано.

Враховуючи, що спадщина за померлим ОСОБА_3 відкрилася у 2017 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 1216 - 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5)

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Cудам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини (п. 3 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва.

Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1 Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Черги спадкоємців за законом визначені статтями 1261-1265 ЦК України, зокрема, згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Cпадкоємцями першої черги за померлим ОСОБА_3 за законом являються його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Як встановлено судом, ОСОБА_1 який постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.. 48 ЦПК України - сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого предявити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

З аналізу положень ч.1 ст.51 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.

Згідно із ч. 4 статті 51 ЦПК України, про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала, за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Предявляючи даний позов, позивач в якості відповідача зазначив Приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Журкі О.Т.

В процесі розгляду справи, в порядку ст.51 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача чи залучення до справи співвідповідача.

У підготовчому судовому засіданні 20.11.2019 року, яке проведено за відсутності сторін , на підставі заяви представника позивача про розгляд у відсутності , встановлено, що клопотань про заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, залучення перекладача, спеціаліста, забезпечення позову, зустрічне забезпечення, інших заяв та клопотань також не надходило. Також було вирішено клопотання позивача про допит свідка ОСОБА_6 , яке було судом задоволено.

З показів допитаного в якості свідка ОСОБА_6 вбачається, що останній є братом позивача .

Виходячи з вищенаведеного спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 та його брат, свідок по справі ОСОБА_6 .

Заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідача, згідно ст. 51 ЦПК України, можлива лише за клопотанням позивача.

Разом з тим, як розяснено в п.24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинний з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено , що приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Журкі Ольга Титусівна є неналежним відповідачем , позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись , то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Журкі Ольга Титусівна оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Оскільки в позові відмовлено, підстав для присудження на користь позивача з відповідача судових витрат суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141,259, 263-265, 268, 272 - 273, 280-284, 352, 354 ЦПК

України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Журкі Ольга Титусівна про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (місце проживання : АДРЕСА_6 )

Відповідач - Приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Журкі Ольга Титусівна , РНОКПП НОМЕР_5 (місце знаходження : 88000, м. Ужгород, вул. Л.Толстого, 6)

Дата складання повного тексту судового рішення - 29.06.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца