У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

24 лютого 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/9765/19

Провадження № 22-ц/4815/205/21

Рівненський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ Хилевича С.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

На рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, яка містила клопотання про звільнення від сплати судового збору. На його обґрунтування зазначалось, що в кошторисі управління Фонду коштів на сплату судового збору не закладено.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року було визнано неповажними зазначені причини для звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк, не пізніше п`яти днів з дня отримання копії ухвали, для надання апеляційному суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в сумі 2 881,50 гривень.

Оскільки позивачем не було отримано судового рішення, а також по причині зміни платіжних реквізитів для перерахування судового збору ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року продовжувався строк для усунення процесуальних на п`ять днів з дня отримання її копії.

15 лютого 2021 року позивач звернувся до апеляційного суду з клопотанням, де просив відстрочити сплату судового збору до затвердження постійного кошторису управління Фонду. В обґрунтування поважності причин звільнення від справляння державного мита зазначалось, що управління Фонду не може здійснити сплату грошових коштів через відсутність бюджетних асигнувань.

Між тим, залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд зазначав, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Не може спонукати ця обставина для вирішення й іншої процесуальної дія, в т.ч., розстрочення, відстрочення сплати судового збору чи часткового задоволення такого клопотання частково та вчиненні передбачених дій у різній послідовності або в сукупності.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов`язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

Так, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, враховуючи, що звертаючись повторно із передбаченим ст.136 ЦПК України клопотанням, заявник інших поважних підстав, окрім як відсутність грошових коштів на справляння судового збору в кошторисі Фонду, не навів, належними та допустимими доказами неможливість сплати судового збору не обґрунтував, тобто процесуальні недоліки не усунув, тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

На переконання апеляційного суду, через те, що заявник є юридичною особою, яка утримується за рахунок державного бюджету, він має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору або ж не позбавлений можливості звернутись до вищестоящого органу з питанням про додаткове фінансування.

Водночас звільнення, відстрочення та розстрочення управлінню сплати судового збору може розцінюватися, як надання йому певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - фізичними особами, які зобов`язані сплачувати такий збір.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії" (Shishkovv. Russia).

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України з одночасним поданням клопотання про поновлення строку апеляційне оскарження судового рішення.

З огляду на наведене і керуючись ст.ст. 185, 357, 381 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Визнати неподаною та повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області апеляційну скаргу на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.В. Хилевич