СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13771/20

пр. № 2/759/1290/21

02 липня 2021 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду з вищезазначеним позовом, з вимогою стягнути з відповідача кошти у сумі 51602,62 грн., який обгрунтовано укладанням з відповідачем договору позики, зобов`язання за яким не було виконано останнім.

Ухвалою суду від 18.08.2021 року справу прийнято до свого провадження та постановлено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.06.2021 р. до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог та клопотання про відшкодування судових витрат від позивача, у якій останній просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 60524,18 грн. та судові витрати у розмірі 7908,00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Право на місце проживання, як особисте немайнове право фіз-ої особи включає в себе, зокрема, повноваження з використання такого проживання включаючи у тому числі шляхом отримання за місцем проживання офіційних звернень.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.ь Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 20.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було надано позику у розмірі 25000,00 грн., яку остання зобов`язалась повернути 20.09.2017 р. про що суду надо розписку ОСОБА_2 (а.с. 4)

Як зазначає позивач вказана сума позики повернута не була, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у сумі 60524,18 грн. яка складається з суми подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за період з 20.08.2017 року по 07.06.2021 року у розмірі 24856,19 грн., суми 3% річних за період з 20.08.2017 року по 07.06.2021 року у розмірі 2850,00 грн., суми інфляційних витрат за період з 20.08.2017 року по 07.06.2021 року у розмірі 7817,99 грн., суми основного боргу у розмірі 25000,00 грн.

Відповідачем не надано заперечень щодо вказаного розрахунку, або контррозрахунку.

Відтак позовна вимога про стягнення основної суми боргу є доведеною, та такою що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено розрахунок позивача (перевірено індекс інфляції за вказаний борговий період та калькуляція вказаних сум) щодо суми 3% річних та суми інфляційних витрат, та приймається як такий, що виконаний правильно, а відтак вказані вимоги підлягають до задоволення.

В той же час суд не може погодитись з розрахунком за 1048 ЦК України виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У своєму розрахунку позивач просить стягнути з відповідача в поряду ст. 1048 ЦК України подвійну облікову ставки НБУ від суми боргу за період з 20.08.2017 року по 07.06.2021 року у розмірі 24856,19 грн. Однак у відповідності до вимог ст. 1048 ЦК України, з відповідача слід стягнути суму процентів від суми позики за період з 20.08.2017 р. по 20.09.2017 р. (по кінцеву дату повернення позики, передбачену договором на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно до інформації з офіційного сайту НБУ, на момент існування договірного зобов`язання за договором позики (20.08.2017 року по 07.06.2021 року) облікова ставка НБУ становила 12,5 %. Таким чином до стягнення за ст. 1048 ЦК України підлягає 12,5:365= 0,03424657 (денна ставка НБУ) * 31 ( кількість днів прострочення) = 10,61 грн.

Судом досліджений договір про надання правової допомоги №1/6/20, квитанція до прибуткового касового ордера від 07.06.2021 р. акт виконаних робіт, та встановлено, що позивачем було витрачено 7000,00 грн. на правову допомогу.

Таким чином до стягнення з відповідача за договором позики підлягає 2850,00 грн. + 7817,99 грн. + 25000,00 грн. + 10,61 грн. = 35678,60 грн.

Судовий збір та витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог, в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Щодо розрахунку витрат на правову домогу, суд стягує з відповідача такі витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо 60524,18 - 100%, то 35678,60 - 58,94 %, а за таких обставин з відповідача слід стягнути 908* 58,94 % = 535,17 грн. судового збору та 7000* 58,94% = 4 125,80 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046-1050ЦК України, ст. ст. 6-13,18,19,71-79,89,141,259,263,264,265,268,273,274,279,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики у розмірі 35678,60 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 535,17 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 4 125,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць