Справа № 308/1329/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івент» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 листопада 2019 року (у складі судді Данка В.Й.) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івент» про визнання зобов`язання таким, що припинилося і зобов`язання учинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у лютому 2019 р.

Просив:

-визнати правовідносини за кредитним та іпотечним договором від 26 червня 2008 р. № 0601/0608/98-051 та № 0601/0608/98-051-Z-1 відповідно, які укладені між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івент»,і ОСОБА_1 такими, що припинені внаслідок фактичного виконання;

-припинити обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нерухомого майна магазину та офісу після реконструкції власного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , забороною та іпотекою;

-вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 26 червня 2008 р. між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0601/0608/98-051. На забезпечення виконання умов указаного кредитного договору між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 0601/0608/98-051-Z-1.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 квітня 2015 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0601/0608/98-051 від 26.06.2008 р. усього в розмірі 467 104,53 грн.

29 вересня 2015 р. судове рішення було виконано в повному обсязі шляхом фактичного стягнення кредитної заборгованості, що підтверджується постановою державного виконавця №48760899.

Змінивши в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України строк виконання зобов`язань за кредитним договором, Банк пред`явив вимогу про дострокове, повне повернення позики та процентів належних кредитору станом на січень 2015 р. Установивши, що ця вимога кредитора виконана в повному обсязі зобов`язання за кредитним і іпотечним договорами є такими, що припинено у зв`язку з фактичним повернення позики.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01 листопада 2019 р. позов задоволено частково:визнано правовідносини за кредитним договором № 0601/0608/98-051 від 26.06.2008 р. та іпотечним договором № 0601/0608/98-051-Z-1 від 26.06.2008 р., які укладені між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», і ОСОБА_1 припиненими внаслідок фактичного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

ПАТ «Дельта Банк» (надалі - Банк), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івент» (надалі-Товариство) просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вирішити питання розподілу судових витрат. Доводить про порушення норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-позивачем не надано до суду першої інстанції довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором;

-станом на 11.03.2019 р. заборгованість позивача перед Банком складає 1 860 746,49 грн.;

-договір іпотеки діє до виконання іпотекодавцем основного зобов`язання;

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просить апеляційну скаргу Банку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення і безпідставності доводів апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку з наступним.

Суд констатував, щопісля направлення вимоги на ім`я позичальника ОСОБА_1 про дострокове погашення всієї заборгованості та реалізації такого права через рішення суду від 08.05.2015 р. Банк (відповідач) змінив терміни повернення кредиту, а сам кредитний договір № 0601/0608/98-051 від 26.06.2008 р. припинив свою дію.

Постановою державного виконавця від 21.09.2015 р. ВП № 48760899, 29.09.2015 р. заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.04.2015 р. про стягнення кредитної заборгованості було виконано в повному обсязі.

Відтак усі зобов`язання ОСОБА_1 перед банком виконані.

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

Таким чином, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора про стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

Стосовно вимоги про припинення обтяжень суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такої вимоги з тих підстав, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що 26.06.2008 р. між ПАТ «Сведбанк» та позичальником ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0601/0608/98-051, за умовами якого позичальник отримав у строкове платне користування на умовах забезпеченостігрошові кошти в сумі 75000 доларів США під 13,5% річних з кінцевим терміном погашення до 24.06.2018 р.

На забезпечення виконання узятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором від 26.06.2008 р. між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 0601/0608/98-051-Z-1, згідно з якимв іпотеку передано нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.04.2015 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») заборгованість за кредитним договором № 0601/0608/98-051 від 26.06.2008 р. у розмірі 467104,53грн., із яких: 461886,14грн. - заборгованість за кредитом, 5218,39грн. - заборгованість по відсотках, а також 3654 грн. у відшкодування судового збору.

Рішення суду набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 21.09.2015 р. ВП № .09.2015 р. вказане судове рішення про стягнення кредитної заборгованості було виконано в повному обсязі шляхом стягнення кредитної заборгованості, що підтверджується постановою державного виконавця ВП № 48760899 у зв`язку із фактичним повним виконанням судового рішення на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

12.11.2015 р. і 03.10.2018 р. на адресу відповідача була направлена заява про надання довідок про те, що кредитний договір та договір іпотеки є припиненими - виконаними, надання довідки про відсутність заборгованості по кредитному договору, та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Однак, 01.11.2018 р. на адресу позивача надійшла відповідь про відмову в задоволенні заяви, оскільки станом на 01.11.2018 р. заборгованість за кредитним договором складає: 64953,87 дол. США та 227136,60грн., з яких 37233,43 дол. США - сума заборгованості по кредиту, 27720,44 дол. США - нараховані проценти за користування кредитом, 227136,60грн. - нарахована пеня.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Таким чином, припинення зобов`язання можливе за умови його виконання, що проведене належним чином. Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Як видно з матеріалів справи, 26 червня 2008 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 0601/0608/98-051 (а.с.9-13), цього ж дня було укладено іпотечний договір (а.с.14-16).

Заочним рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.04.2015 р. було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0601/0608/98-051 від 26.06.2008 р. у розмірі 467 104,53 грн. із яких: 461886,14грн. - заборгованість за кредитом, 5218,39грн. - заборгованість по відсотках, а також 3654 грн. у відшкодування судового збору (а.с.17).

Постановою головного державного виконавця МВДВС Ужгородського МРУЮ від 21.09.2015 р. було відкрито виконавче провадження (а.с.18)

Згідно з квитанцією від 23.09.2015 р. ОСОБА_1 на рахунок Державної виконавчої служби було сплачено 470 758,53 грн. за виконавчим листом № 308/11577/14 від 10.08.2015 р. (а.с.19).

29.09.2015 р. головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було внесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с.20).

Банк у своїй відповіді від 01.11.2018 р. указує, що рішення Ужгородського міськрайонного сулу від 08.04.2015 р. не припиняє дії кредитного договору, відтак станом на 01.11.2018 р. загальна заборгованість за кредитним договором становить: 64953,87 дол. США та 227136,60грн., з яких 37233,43 дол. США - сума заборгованості по кредиту, 27720,44 дол. США - нараховані проценти за користування кредитом, 227136,60грн. - нарахована пеня (а.с.24).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позичальником кредит не повернутий, оскільки не надано до суду довідки про відсутність заборгованості, а наявна квитанція підтверджує лише факт сплати коштів, але не підтверджує факт повного виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08 грудня 2020 р. було залучено ТОВ «ФК «Івент» як правонаступника ПАТ «Дельта Банк» (а.с.194).

Отримавши право вимоги до ОСОБА_1 , Товариство надіслало йому вимогу від 13.10.2020 р. у якій указало, що станом на 06.08.2020 р. сума заборгованості позичальника за кредитним договором усього складає 2 045 025,13 грн., із яких 1 031 470,26 грн. - основна заборгованість по тілу кредиту та 1 013 554,86 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за кредитом (а.с.189). При цьому жодного розрахунку цієї заборгованості Товариством не надано.

Задля з`ясування обставин нарахування саме такої суми заборгованості судом апеляційної інстанції неодноразово викликався відповідач у судові засідання для дачі пояснень, однак жодного разу представник Товариства не з`являвся у судові засіданні в суді апеляційної інстанції.

На судове засідання, яке відбулося 22.06.2021 р., і Товариство і його представник повідомлялися судовою повісткою про виклик і сторона відповідача такі отримала, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак у судове засідання відповідач не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив.

Для з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції було витребувано із суду першої інстанції цивільну справу № 308/11577/14, за наслідками якої було ухвалено заочне рішення від 08.04.2015 р. (а.с.150), указана справа надійшла до Закарпатського апеляційного суду 16.06.2020 р. (а.с.152).

Оглянувши матеріали цивільної справи № 30/11577/14 ПАТ «Дельта Банк» було пред`явлено позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у порядку ч. ст.1050 ЦК України, що підтверджується змістом позовної заяви (а.с.5) і вказано, що станом на 22.01.2014 р. за відповідачем наявна заборгованість у сумі 467 104,53 грн. із яких: 461 886,14 грн. - сума заборгованості за кредитом і 5218,39 грн. - сума заборгованості по відсотках.

Із досудової вимоги від 30.01.2014 р., яка міститься у матеріалах справи № 308/11577/14 (а.с.38,39)видно, що поточна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 652,87 доларів США, а загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 22.01.2014 р. склала 58 439,20 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.04.2014 р. склало 467 102, 93 грн.

Сума заборгованості з якою ПАТ «Дельта Банк» звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становила 467 104,53 грн.

Отже, вивчивши матеріали цивільної справи № 308/11577/14, колегія суддів дійшла висновку, що ПАТ «Дельта Банк» звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом про стягнення достроково кредитної заборгованості за кредитним договором № 0601/0608/98-051 від 26.06.2008 р.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відсутність такої вимоги не покладає на позичальника будь-яких зобов`язань щодо дострокового повернення будь-яких сум, які, на думку кредитора, підлягають сплаті, крім тих, які підлягають сплаті на час пред`явлення вимоги.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості - зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16.

Встановлено, що Товариство, заперечуючи припинення зобов`язань ОСОБА_1 посилається на те, що станом на 06.08.2020 р. сума заборгованості позичальника за кредитним договором усього складає 2 045 025,13 грн., із яких 1 031 470,26 грн. - основна заборгованість по тілу кредиту та 1 013 554,86 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за кредитом (а.с.189). При цьому жодного розрахунку цієї заборгованості Товариством не надано.

Змінивши в порядку частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання зобов`язань за кредитним договором, банк пред`явив позичальнику вимогу про дострокове повне повернення позики та процентів, належних кредитору, станом на січень 2014 р. у загальній сумі 467 104,53 грн.

Матеріалами справи встановлено, що ця вимога Банку виконана в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 23.09.2015 р., якою було сплачено 470 758,53 грн. за виконавчим листом № 308/11577/14 від 10.08.2015 р. (а.с.19) і постановою головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 29.09.2015 р. про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с.20).

Указане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позичальником кредит не повернутий, оскільки не надано до суду довідки про відсутність заборгованості, а наявна квитанція підтверджує лише факт сплати коштів і не підтверджує факт повного виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором, суперечить обставинам справи та нормам матеріального закону, що регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івент» залишити без задоволення. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 листопада 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 02 липня 2021 р.

Судді: