Єдиний унікальний номер: 448/40/20
Провадження № 2/448/37/21
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
01.07.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Борисенка В.В.,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
та представника третьої особи ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, Відділ освіти, молоді та спорту Мостиської міської ради Львівської області, про визнання наказу про звільнення незаконним, про поновлення на роботі та оплату праці за час вимушеного прогулу,
І.Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання наказу про звільнення незаконним, про поновлення на роботі та оплату праці за час вимушеного прогулу.
На підставі наведеного, просить визнати незаконним наказ №79-к від 04.12.2019р. про його (позивача) звільнення та виключити запис з його трудової книжки про звільнення відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України та п.3 ст.41 КЗпП України; поновити його (позивача) на посаді вчителя трудового навчання з неповним тижневим навантаженням в ОЗ «Крукеницький ЗЗСО І-ІІІ ступенів», а також стягнути з ОЗ «Крукеницький ЗЗСО І-ІІІ ступенів» на його (позивача) користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.12.2019р. до дня винесення судового рішення по даній справі.
ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.
Представник відповідача керівник Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області» Панчишин Г.Й. подала відзив на позовну заяву у формі заперечення проти позову, у якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Заперечення проти позову мотивує наступними доводами: 04.12.2019р. позивач ОСОБА_1 перебував на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчать її особисті спостереження та письмові пояснення педагогічного колективу та учнів навчально-виховного процесу, в яких зазначено, що ОСОБА_1 неодноразово проявляв явні ознаки алкогольного сп`яніння під час виконання своїх трудових обов`язків; рішення про звільнення позивача ОСОБА_1 прийняте нею як керівником закладу з урахуванням показань свідків згідно п.7 ст.40 КЗпП та п.3 ст.41 КЗпП України; вважає неприпустимим присутність вчителя на уроках з ознаками алкогольного сп`яніння; згідно наказу про звільнення №79-к від 04.12.2019р. з позивачем ОСОБА_1 проведено повний розрахунок.
Представник третьої особи Відділу освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Гачак О.І. подав письмові пояснення щодо позову, в яких вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 з наступних підстав: рішення керівника Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області» Панчишин Г.Й. про звільнення ОСОБА_1 за вчинені неправомірні дії під час виконання трудових обов`язків є правомірним з врахуванням пояснень як керівника вказаного закладу, так і пояснень педагогічних і обслуговуючих працівників школи; поясненнями свідків, а також додатковим фото підтверджено факт перебування позивача ОСОБА_1 на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння.
Представник третьої особи - Відділу освіти, молоді та спорту Мостиської міської ради Львівської області Нікішина Ю.В. подала письмові пояснення щодо позову, в яких зазначає про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 з наступних мотивів: згідно з актом від 04.12.2019р., складеним та підписаним керівником, педагогічними та іншими працівниками Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Мостиської районної ради Львівської області (на даний момент Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області»), позивач ОСОБА_1 04.12.2019р. о 12.40 год. знаходився на робочому місці в нетверезому стані, про що свідчили його порушена координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота та загальна поведінка, яка не відповідала обстановці; як зазначено в акті, працівник ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд за направленням з приводу його знаходження на робочому місці в нетверезому стані, а також надати пояснення з приводу знаходження на робочому місці в нетверезому стані; пояснення, надані учнями Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Мостиської районної ради Львівської області, свідчать про те, що вони стали свідками неадекватної поведінки вчителя, який перебував на робочому місці в стані сильного алкогольного сп`яніння; даний факт є свідченням недостойної поведінки вчителя, порушення ним моральних норм, втрати авторитету серед учасників освітнього процесу; станом на 04.12.2019р. ОСОБА_1 не був членом профспілкового комітету, відповідно погодження звільнення даного працівника профспілковим комітетом у даному випадку не потрібно було; покликання позивача ОСОБА_1 на факт тривалого вживання ним медичних препаратів (в тому числі 04.12.2019р.), наслідком якого могла стати поведінка, зафіксована в акті №1 від 04.12.2019р., є документально непідтвердженими, оскільки стороною позивача не надано виписок з історії хвороби чи рецептів на підтвердження вживання зазначених у позовній заяві медикаментів; покликання ОСОБА_1 на некомпетентність осіб, які складали та підписувати акт №1 від 04.12.2019р. «Про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані» спростовується судовою практикою Верховного Суду, згідно якої нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку; перебування позивача ОСОБА_1 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння підтверджено актом, складеним та підписаним працівниками Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», а також поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні; позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за направленням відповідача, самостійно відповідний огляд також не пройшов; якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, то такий може бути звільнений з роботи за пунктом п.3 ст.41 КЗпП України; відповідно наказ керівника закладу (відповідача по справі) від 04.12.2019р. про звільнення позивача ОСОБА_1 згідно п.7 ст.40 КЗпП та п.3 ст.41 КЗпП України є законним.
ІІІ. Позиція учасників справи, зміст показань свідків.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Борисенко В.В. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просить визнати незаконним наказ №79-к від 04.12.2019р. про звільнення ОСОБА_1 та виключити запис з його трудової книжки про звільнення відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України та п.3 ст.41 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя трудового навчання з неповним тижневим навантаженням в ОЗ «Крукеницький ЗЗСО І-ІІІ ступенів»; стягнути з ОЗ «Крукеницький ЗЗСО І-ІІІ ступенів» на його (позивача) користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.12.2019р. до дня винесення судового рішення по даній справі. Адвокат Борисенко В.В. зазначив, що акт №1 від 04.12.2019р. про перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані не має юридичної сили, оскільки керівник закладу не мала повноважень встановлювати факт перебування особи в нетверезому стані. Інші працівники школи теж не є працівниками медичного закладу, щоб встановлювати стан сп`яніння. Позивач ОСОБА_1 04.12.2019р. мав незадовільний стан здоров`я, відчував біль, приймав ліки, до прикладу такий медичний препарат як «кетанов» має побічний ефект судоми, ейфорію, галюцинації. Також вважає, що не слід приймати до уваги показання таких свідків як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є родичами керівника даного навчального закладу.
Позивач ОСОБА_1 в попередніх судових засіданнях надав пояснення, що працював у відповідача вчителем трудового навчання та перебував у конфліктних відносинах з керівником даного навчального закладу; до часу його звільнення жодних дисциплінарних стягнень не мав. 03.12.2019р. він (позивач) їздив в Республіку Польща, тому був перевтомлений. Зранку 04.12.2019р. прийняв таблетку медичного препарату «гатимак». В день його звільнення, 04.12.2019р., було свято (день введення в Храм Пресвятої Богородиці). В ті робочі дні, в які припадають церковні свята, він не проводить на уроках фізичних занять, а лише теоретичні. Відповідно 04.12.2019р. проводив лише теоретичні заняття, при цьому в той день за вказівкою керівника закладу були скорочені уроки. Після п`ятого уроку до його майстерні прийшла заступник керівника навчального закладу ОСОБА_6 та сказала, що по школі йде мова про нібито його ( ОСОБА_1 ) перебування в нетверезому стані. Сказав їй, що проведе ще один урок, після якого підійде до директора школи. Протягом дня вживав ще кетанов і одну столову ложку чистотілу. Вважає, що його зовнішній вигляд змінився саме після прийому лікарських засобів. Дані лікарські засоби вживав не вперше, однак саме тоді, на його (позивача) думку, проявились побічні ефекти даних ліків. Після того, як обговорив з класним керівником п`ятого класу ОСОБА_5 питання з приводу небажання одного з учнів працювати фізично, до нього прийшов керівник навчального закладу ОСОБА_2 і почала проводити так зване «обстеження». Керівник закладу пропонувала йому (позивачу) звернутись до лікаря. Він (позивач) відповів їй, що погано себе почуває та через близько 20 хв. пішов зі школи додому. Розуміючи, що в дні свят в медичних закладах лікарів не буває, то лише наступного дня пішов до лікаря-уролога. Через декілька днів, а саме 07.12.2019р. у зв`язку з незадовільним станом здоров`я змушений був звернутись за медичною допомогою у клінічну лікарню швидкої медичної допомоги м.Львова, де його госпіталізували і 10.12.2019р. йому було виконано ТУР аденоми простати. Ствердив, що протягом робочого часу 04.12.2019р. приймав на роботі лікарські засоби, в нетверезому стані не перебував. Вважає, що на вчителів, які підписали акт про його (позивача) перебування в нетверезому стані чинився тиск з боку керівництва навчального закладу, а пояснення учнів, які містяться в матеріалах справи, - написані під диктовку та без участі психолога.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, що викладені нею у письмових запереченнях щодо позову. Вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Пояснила, що неодноразово бачила вчителя трудового навчання позивача ОСОБА_1 в нетверезому стані, але попередньо жодних актів не складала, бо такий вживав спиртне після уроків. 04.12.2019р. попросила свого заступника ОСОБА_6 піти в майстерню з трудового навчання та покликати вчителя ОСОБА_1 . Через деякий час ОСОБА_6 повернулася та повідомила, що такий не в стані прийти. Коли особисто прийшла в майстерню, то побачила, що позивач ОСОБА_1 «лежав» на столі. На запитання що сталось, такий відповів, що курив та що він не п`яний. Чітких слів від нього не чула, а лише бурмотіння. Позивач ОСОБА_1 не міг стояти на ногах, не міг йти, хитався, з ротової порожнини такого було відчутно запах алкоголю, у нього було почервоніле обличчя та тремтіли пальці рук. В майстерню прийшли і інші вчителі та працівники технічного персоналу, такі бачили стан ОСОБА_1 та були здивовані такою його поведінкою. Зі слів учнів, вчитель трудового навчання в цей день на уроках «не говорив». Пропонувала ОСОБА_1 пройти медичний огляд та написати пояснення з приводу його стану та поведінки, однак такий відмовився. Автомобіль швидкої медичної допомоги не викликали, бо ОСОБА_1 втікав з приміщення школи. Виходячи з майстерні ОСОБА_1 впав, потім такий ще сидів в школі на сходах, зі слів його дружини, яка перебувала на подвір`ї школи, такий там «віддихав». Вчителі та інші працівники, які бачили стан позивача ОСОБА_1 , після спільного обговорення вирішили діяти у даній ситуації згідно вимог законодавства. Вона зателефонувала і доповіла про даний випадок у Відділ освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, де їй сказали зафіксувати даний факт та готувати наказ про звільнення вчителя ОСОБА_1 . Наступного робочого дня ОСОБА_1 на роботу не прийшов, будь-яких пояснень не надав. Всі письмові пояснення від імені осіб, які підписали акт про перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані, та які містяться в матеріалах даної цивільної справи, написані ними самостійно після звернення позивача ОСОБА_1 з даним позовом до суду. Вважає, що акти про перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані та про відмову останнього надати пояснення по даному випадку складено правомірно, а лікарські засоби, на вживання яких покликався позивач, не можуть викликати такого побічного ефекту в поведінці і стані особи, в якому перебував ОСОБА_1 на роботі 04.12.2019р.
Представник третьої особи Відділу освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Проказа І.А. в судовому засіданні, що мало місце 14.07.2020р., просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_1 . Зазначила, що нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів; позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння; особи, які були очевидцями даних подій, ствердили, що у позивача ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння; у даній ситуації керівник закладу ОСОБА_2 діяла правомірно.
Представник третьої особи Відділу освіти, молоді та спорту Мостиської міської ради Львівської області Нікішина Ю.В. в судовому засіданні покликалась на доводи, викладені нею у письмових поясненнях щодо позову. Крім того, така зазначила, що керівник навчального закладу ОСОБА_2 у даній ситуації з вчителем трудового навчання позивачем ОСОБА_1 , що мала місце 04.12.2019р., вчинила правильно та правомірно. Керівником закладу складено акт про встановлення факту перебування працівника ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані, який підписано нею спільно з іншими працівниками; керівником закладу було запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення з приводу виявленого факту, однак такий відмовився надати відповідні пояснення, про що теж складено відповідний акт; на той час, зокрема перед звільненням, будь-яких пояснень з приводу вживання лікарських засобів ОСОБА_1 не надавав. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених позивачем ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», зокрема заступником керівника закладу по навчально-виховній роботі. В робочий час 04.12.2019р. на прохання керівника закладу пішла в майстерню трудового навчання, щоб покликати вчителя трудового навчання ОСОБА_1 . Коли прийшла, то побачила, що ОСОБА_1 сидить за столом. При цьому такий нечітко їй відповідав, зокрема не міг відповісти на жодне її (свідка) запитання, у нього була порушена координація рухів, він не міг піднятись з крісла та вона відчула від нього запах алкоголю. В той час в майстерню зайшла дружина ОСОБА_1 . Вона (свідок) сказала їй йти додому, на що почула відповідь, що вони з ОСОБА_1 трохи почекають та підуть. Повернулась до керівника закладу і сказала, що вчитель ОСОБА_1 не може до неї прийти. Тоді керівник закладу ОСОБА_2 разом з завгоспом пішли в майстерню. На прохання керівника, вона (свідок) зібрала вчителів і технічний персонал, після чого такі також прийшли в майстерню. Після побаченого, всі присутні спільно обговорювали як діяти у даній ситуації, при цьому хтось пропонував пожаліти ОСОБА_1 , дати йому ще один шанс, інші наполягали діяти у даній ситуації згідно вимог закону. В кінцевому результаті вирішено діяти згідно вимог законодавства. В методичному кабінеті складено акт про встановлення факту перебування вчителя ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані, даний акт набирала методист, який був підписаний всіма присутніми працівниками. В цей день ОСОБА_1 не попереджав керівництво закладу про свій незадовільний стан здоров`я чи погане самопочуття. Попередньо особисто не бачила ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані, однак такі розмови в школі попередньо чула. Вона (свідок) має диплом медичної сестри та попередньо 3 роки працювала у сфері медицини.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», зокрема заступником керівника закладу з виховної роботи та вчителем історії. В робочий час 04.12.2019р. до неї (свідка) звернувся класний керівник 5 го класу ОСОБА_5 та повідомила про те, що зі слів учнів їй стало відомо, що такі бояться перебувати на уроці трудового навчання у зв`язку з тим, що їхній вчитель ОСОБА_1 є п`яний. Відразу пішла в майстерню, де побачила вчителя, який сидів за столом. Підійшовши до нього, відчула запах алкоголю з ротової порожнини. Крім того, такий нечітко розмовляв. Відправила дітей з уроку трудового навчання та повідомила керівника закладу про нетверезий стан ОСОБА_1 . Далі разом з нею вони пішли в майстерню. На запитання керівника про причини перебування в нетверезому стані ОСОБА_1 нічого не відповідав та не пояснював. Коли прийшли інші працівники школи, то кожен висловив свою думку з приводу побаченого, після чого спільно узгодили діяти у даній ситуації згідно вимог законодавства. Виходячи з майстерні, ОСОБА_1 впав і вчителі допомагали йому піднятись. В подальшому, в методичному кабінеті склали акт про встановлення факту перебування вчителя ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані, який вона (свідок) підписала. Особисто майстерню не оглядала, згодом бачила лише фото майстерні і пляшки на них, які робив завгосп ОСОБА_8 . Заперечила факт будь-якого впливу чи тиску на неї (свідка) з боку керівництва навчального закладу.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», зокрема вчителем математики та є класним керівником в п`ятому класі. Свідок ствердила, що 04.12.2019р. до неї прийшли учні п`ятого класу та повідомили, що їхній вчитель з трудового навчання є п`яним та що вони його бояться. Відразу пішла та повідомила про даний факт заступника керівника закладу з виховної роботи ОСОБА_7 . На наступному уроці прийшла заступник керівника закладу ОСОБА_6 та попросила піти в майстерню трудового навчання, куди прийшов колектив навчального закладу. На той час вчитель ОСОБА_1 не міг стояти на ногах, такий нечітко вимовляв слова та не міг сформулювати речення. В подальшому було складено акт про встановлення факту перебування вчителя ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані, який вона (свідок) підписала.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», зокрема вчителем англійської мови та зарубіжної літератури. В робочий час 04.12.2019р. учні п`ятого класу на уроці розповіли їй (свідку), що вчитель трудового навчання ОСОБА_1 розпивав алкогольні напої та приходила дружина вчителя, яка забирала пляшки. Через деякий час завуч школи з виховної роботи покликала її (свідка) та інших вчителів в майстерню, щоб подивитись на ОСОБА_1 . За її (свідка) спостереженнями ОСОБА_1 перебував в нетверезому стані. Про такий стан свідчило те, що такий не міг нормально стояти, при виході з майстерні падав та йому допомагали піднятись. В її (свідка) присутності та інших вчителів керівник закладу ОСОБА_2 дзвонила до лікаря, який сказав їй телефонувати на «швидку». ОСОБА_1 відмовлявся їхати в лікарню та стверджував, що не п`яний. Всі вчителі пішли в методичний кабінет, де спільно вирішили як діяти у даній ситуації та склали акт про встановлення факту перебування вчителя ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані, який вона (свідок) підписала. Серед присутніх осіб не було осіб, не згідних підписати даний акт. Будь-якого тиску від керівника закладу вона (свідок) не чула, жодних погроз в її (свідка) адресу керівник закладу також не висловлювала.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», зокрема практичним психологом. В робочий час 04.12.2019р. її покликав завгосп ОСОБА_8 в майстерню та повідомив, що вчитель трудового навчання ОСОБА_1 перебуває на робочому місці в стані, який можна охарактеризувати як нетверезий. По приході в майстерню побачила вчителя ОСОБА_1 , який мав наступні ознаки нетверезого стану: порушене мовлення, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінку, що не відповідала обстановці. ОСОБА_11 стояв та хитався. Всі ці ознаки в подальшому були викладені в акті, який вона (свідок) підписала. Ствердила, що керівник закладу пропонувала ОСОБА_1 звернутися до лікаря і пройти медичний огляд, здати кров, а також пояснити перебування на робочому місці в такому стані, однак такий від усіх пропозицій відмовився. При цьому ОСОБА_1 нічого не пояснював про те, що вживає будь-які ліки. Будь-якого тиску від керівника закладу вона (свідок) не зазнавала, жодних погроз керівник закладу в її (свідка) адресу також не висловлювала. Крім того, свідок зазначила, що зі слів учнів їй відомо, що двоє з них бачили як вчитель ОСОБА_1 наливав собі спиртне; в той день та наступного дня учні п`ятого класу були схвильованими та переляканими.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», зокрема вчителем математики та інформатики. Ствердила, що 04.12.2019р. разом з іншими вчителями була присутня в майстерні трудового навчання, де був відчутний запах алкоголю, а вчитель ОСОБА_1 мав нечітке мовлення, порушену координацію рухів, такий спотикався і падав, а інші присутні допомагали йому піднятись. На запитання керівника закладу з приводу його стану, такий відповів що «накурений». При цьому ОСОБА_1 нічого не говорив про те, що має погане самопочуття чи вживає ліки. Написати будь-які пояснення ОСОБА_1 відмовлявся. Особисто, без будь-якого тиску, вона підписала складений цього ж дня акт про встановлення факту перебування вчителя ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», зокрема вчителем іноземної мови. Свідок ствердила наступне: 04.12.2019р. на робочому місці вчитель трудового навчання ОСОБА_1 поводився неадекватно, хитався, незрозуміло та нечітко розмовляв, відчула від нього запах алкоголю, намагаючись вийти з приміщення такий впав на підлогу; на пропозицію керівника пройти медогляд ОСОБА_1 відмовився; особисто, без будь-якого тиску, підписала складений цього ж дня акт про встановлення факту перебування вчителя ОСОБА_1 на робочому місці в нетверезому стані. Також свідок вказала, що попередньо викладала курс основ медичних знань та має диплом медичної сестри запасу.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив наступне: він (свідок) працює завгоспом в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області». Свідок ствердив наступне: 04.12.2019р. був очевидцем того, як вчитель трудового навчання ОСОБА_1 був на робочому місці в нетверезому стані, зокрема такий хитався, незрозуміло та нечітко розмовляв, мав нечітку координацію рухів, намагаючись вийти з приміщення такий впав на підлогу, а потім ще раз впав в коридорі; на пропозицію керівника закладу написати пояснення та пройти медогляд ОСОБА_1 відмовився; він (свідок) при огляді майстерні, зокрема в підсобці, побачив порожні пляшки з-під горілки.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) є секретарем в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області». Свідок ствердила наступне: 04.12.2019р. вона була очевидцем того, як в кабінет заступників керівника закладу прийшла класний керівник п`ятого класу ОСОБА_5 та повідомила, що вчитель трудового навчання ОСОБА_1 перебуває в приміщенні майстерні в неадекватному стані. Заступник керівника закладу ОСОБА_7 відразу зреагувала та пішла туди. Далі, на запрошення завгоспа, вона (свідок) особисто прийшла в майстерню, де були присутні інші працівники школи; вчитель трудового навчання ОСОБА_1 стояв, спираючись на парту та такий хитався; його мова була нечітка та незрозуміла, він нічого не говорив, бо не міг говорити; в майстерні був відчутний запах алкоголю; по зовнішньому вигляду ОСОБА_1 було видно, що такий перебуває в нетверезому стані. Вона свідок вважає і стверджує, що ОСОБА_1 перебував саме в нетверезому стані, бо інакше такий би просив про допомогу.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив наступне: він (свідок) працює вчителем в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області». Свідок ствердив наступне: 04.12.2019р. перебував на роботі та на запрошення заступника керівника закладу прийшов в майстерню, де були присутні інші працівники школи; вчитель трудового навчання ОСОБА_1 не міг стояти на ногах та такий хитався, на запитання не відповідав, по зовнішньому вигляду було видно, що такий перебуває в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) є техпрацівником в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області». Свідок ствердила наступне: 04.12.2019р. перебувала на роботі та на запрошення завгоспа прийшла в майстерню, де були присутні інші працівники школи; вчитель трудового навчання ОСОБА_1 стояв, спираючись на парту та такий хитався; відразу по зовнішньому вигляду зрозуміла, що такий перебуває в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) є техпрацівником в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області». Свідок ствердила наступне: 04.12.2019р. перебувала на роботі та на запрошення завгоспа прийшла в майстерню, де були присутні інші працівники школи; вчитель трудового навчання ОСОБА_1 стояв, спираючись на парту та такий хитався; він мав почервоніле обличчя та не міг відповісти на задані йому запитання, по зовнішньому вигляду вона (свідок) зрозуміла, що такий перебуває в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) є техпрацівником в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області». 04.12.2019р. перебувала на роботі та на запрошення завгоспа прийшла в майстерню, де були присутні інші працівники школи; вчитель трудового навчання ОСОБА_1 стояв, спираючись на парту та хитався; на запитання керівника закладу такий нічого не відповідав; по зовнішньому вигляду зрозуміла, що такий перебуває в нетверезому стані. Вона свідок має освіту медичної сестри, оскільки навчалась у медичному училищі та працювала медсестрою в дитячому садочку. Надалі в майстерні було віднайдено пусті пляшки з-під алкоголю, а в коридорі за трибуною недопиту пляшку горілки. Про те, що він себе погано почуває чи його щось болить ОСОБА_1 04.12.2019р. нічого не говорив.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) працює вчителем англійської мови в Опорному закладі «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області». Свідок ствердила наступне: 04.12.2019р. перебувала на роботі та на запрошення завгоспа прийшла в майстерню, де були присутні інші працівники школи; по зовнішньому вигляду вчителя трудового навчання ОСОБА_1 , зокрема по його обличчі було видно, що такий перебуває в нетверезому стані. Під час обговорення з колективом даної ситуації вона (свідок) просила дати ОСОБА_1 шанс виправитись, однак більшість прийняла рішення діяти згідно вимог законодавства.
Свідок ОСОБА_19 , дружина позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила наступне: 04.12.2019р. її чоловік повідомляв, що погано себе почуває. Коли чоловік перебував на роботі, вона (свідок) разом з внуком проходила біля школи та зателефонувала ОСОБА_1 останній ствердив, що йому погано, тому зайшла до нього в майстерню. Чоловік сидів за столом, підпершись об руку. В той час зайшла завуч школи та сказала забрати чоловіка додому, відповіла останній, що вони за кілька хвилин підуть додому. За деякий час в майстерню прийшла керівник закладу ОСОБА_2 та ще кілька осіб. При цьому керівник ОСОБА_2 сказала писати заяву про звільнення, бо її (свідка) чоловік ОСОБА_1 є нетверезим на робочому місці, хоча це не відповідало дійсності. Вона промовчала та вирішила піти з чоловіком та внуком додому. Двоє учнів допомогли їй (свідку) відвести ОСОБА_1 додому, а через декілька днів йому зробили операцію. Заперечила ту обставину, що забирала від чоловіка пляшку на одному із уроків. Ствердила, що ОСОБА_1 вдома алкоголю не вживає, як і не вживав такого 04.12.2019р.
IV. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 20.01.2020р. залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Крукеницького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів про поновлення на роботі та оплату праці за час вимушеного прогулу, а позивачу ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 19.02.2020р. відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 15.04.2021р. за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката Борисенка В.В. уточнено найменування відповідача, зокрема постановлено вважати відповідачем по справі Опорний заклад «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», а також залучено Відділ освіти, молоді та спорту Мостиської міської ради Львівської області до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
V. Обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Встановлено, що з 01.09.1987 року по 04.12.2019 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем (який на даний час має найменування Опорний заклад «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області»), а з 01.09.2016р. по 04.12.2019р. такий перебував на посаді вчителя трудового навчання з неповним тижневим навантаженням.
Згідно наказу керівника Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Мостиської районної ради Львівської області за №79-к від 04.12.2019р., ОСОБА_1 (позивача по справі), вчителя трудового навчання, звільнено з роботи 04.12.2019р. за появу на робочому місці в нетверезому стані, п.7 ст.40 КЗпП України та вчиненням аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи п.3 ст.41 КЗпП України. Підстава: Акт про появу на роботі в нетверезому стані 04.12.2019р.
Відповідно до Акту №1 від 04.12.2019р. «Про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані», керівником ОЗ Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» - Панчишин Г.Й, заступником керівника закладу з НВР Курант О.Р., заступником керівника закладу з ВР ОСОБА_7 , педагогічними працівниками закладу: ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , техпрацівниками закладу: ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 було засвідчено, що 04.12.2019р. ОСОБА_1 о 12.40 год. перебував на своєму робочому місці в нетверезому стані, про що свідчила його порушена координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота та його загальна поведінка, яка не відповідала обстановці. Дати письмові або усні пояснення ОСОБА_1 відмовився, не був в стані. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за направленням закладу, від якого він відмовився.
Акт №1 від 04.12.2019р. «Про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані» підписаний керівником ОЗ Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів», його заступниками, зазначеними в ньому педагогічними та техпрацівниками закладу. Згідно Акту, позивач ОСОБА_1 відмовився від підпису такого.
Цього ж дня, 04.12.2019р., комісією в складі керівника вказаного закладу ОСОБА_2 , заступника керівника закладу з ВР Макар Л.Я. та завгоспа школи ОСОБА_8 складено акт про відмову вчителя трудового навчання ОСОБА_1 від написання пояснення про свій стан.
В подальшому (цього ж дня чи наступного), самостійно та за власною ініціативою позивач ОСОБА_1 не пройшов відповідний медичний огляд на визначення чи спростування факту його перебування в стані сп`яніння.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , вчитель Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області» вибув із членів Мостиської районної організації профспілки працівників освіти і науки України 02.04.2012 року (назву організації змінено з 2021 року на Об`єднана територіальна організація профспілки працівників освіти і науки України Мостиської, Судововишнянської міських, Шегинівської селищної територіальних громад).
В трудову книжку позивача ОСОБА_1 04.12.2019р. внесено запис за №25 про звільнення з роботи згідно п.7 ст.40 КЗпП України та п.3 ст.41 КЗпП України, на підставі наказу №79-к від 04.12.2019р.
В матеріалах справи наявні наступні письмові докази, на які покликається сторона позивача в обґрунтування підставності позову:
- інструкція для медичного застосування лікарського засобу Кетанов (KETANOV);
- інструкція для медичного застосування лікарського засобу ОСОБА_20 ( ОСОБА_21 ).
При цьому суд вважає, що стороною позивача свідомо було подано наявні у матеріалах справи докази, які останній вважав достатніми для підтвердження своїх позовних вимог.
VІ. Застосовані норми права та судова практика.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру.
Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством (стаття 3 КЗпП України).
Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку, зокрема, вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.
Частиною другою статті 54 Закону України «Про освіту» встановлено, що педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані, зокрема: сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти прагнення до взаєморозуміння, миру, злагоди між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам.
Частиною шостою статті 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що особи, винні в порушенні цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України.
Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року справа № 6-248цс14 та від 22 березня 2017 року справа № 6-3135цс16,.
Верховний Суд зазначає, що термін «аморальний проступок» є оціночним поняттям, оскільки не конкретизований законодавцем, а тому суду як правозастосовному органу надано можливість на свій розсуд надавати оцінку на підставі встановлених обставин справи щодо того, чи є ті чи інші діяння аморальним проступком. Зокрема, аморальним проступком можна вважати діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечать змісту трудової функції конкретного працівника.
У відповідності до вимог ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Згідно ст.43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: ліквідації підприємства, установи, організації; незадовільного результату випробування, обумовленого при прийнятті на роботу; звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством; поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації; звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян; звільнення працівника, який вчинив за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібне) майна власника, встановлене вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу; призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду. Законодавством можуть бути передбачені й інші випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди відповідного виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку (пункт 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).
Згідно роз`яснень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.
Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Відповідно до частини першої статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівників від роботи у зв`язку з тимчасовою працездатністю або перебування його у відпустці. Частиною 2 вказаної статті цього Кодексу встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Таким чином, пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення, й правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
При цьому, згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15, при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з приводу його відсутності на роботі не може бути підставою для визнання наказу про звільнення незаконним. Тобто, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, причому характер цього порушення визначає вид дисциплінарного стягнення. Адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного дисциплінарного проступку, які мають бути належним чином зафіксовані, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При цьому, право обрання виду дисциплінарного стягнення є прерогативою адміністрації роботодавця.
У справах, у яких оспорюється законність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
Відповідно до вимог ч.3 ст.235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.
Як роз`яснив Верховний Суд України в п.18 своєї постанови №6 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.
При цьому, згідно з п.2.26 ст.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
VIІ. Мотиви, з яких виходить суд, висновки суду.
З досліджених доказів встановлено, що наказом керівника Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Мостиської районної ради Львівської області за №79-к від 04.12.2019р., позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи 04.12.2019р. за появу на робочому місці в нетверезому стані, п.7 ст.40 КЗпП України та вчиненням аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи п.3 ст.41 КЗпП України.
Зі змісту наказу про звільнення вбачається, що наказ був прийнятий на підставі Акту про появу на роботі в нетверезому стані від 04.12.2019р.
З даного Акту №1 від 04.12.2019р. «Про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані», вбачається, що ОСОБА_1 о 12.40 год. перебував на своєму робочому місці в нетверезому стані, про що свідчила його порушена координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота та його загальна поведінка, яка не відповідала обстановці. Дати письмові або усні пояснення ОСОБА_1 відмовився, не був в стані. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за направленням закладу, від якого він відмовився.
Опитані в судовому засіданні свідки - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 показали, що позивач ОСОБА_1 перебував 04.12.2019 року на роботі у нетверезому стані та відмовився надати пояснення з приводу перебування на роботі у нетверезому стані, у зв`язку з чим був складений акт про відмову від надання письмових пояснень. Копія акту про відмову від надання письмових пояснень наявна в матеріалах даної цивільної справи. Крім того, зазначені свідки підтвердили той факт, що позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Суд приймає до уваги доводи сторони позивача, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які відповідно є сином та невісткою керівника закладу Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів», можуть бути заінтересованими у вирішенні даного цивільного спору, а тому при розгляді справи по суті, суд керується показаннями інших свідків - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , троє з яких ( ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 ) мають медичну освіту. Суд враховує, що зазначені та безпосередньо допитані в судовому засіданні свідки, які підписували акт, дали однозначні свідчення щодо факту перебування позивача ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані та кожен з них, свідків, підтвердив даний факт. Факт перебування позивача ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані зафіксований і внутрішніми документами відповідача, тобто, доведений належними, допустимими та достатніми доказами.
Станом на 04.12.2019р. позивач ОСОБА_1 не був членом Мостиської районної організації профспілки працівників освіти і науки України, тому у даному випадку розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу відбулось без згоди профспілкового представника.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наданих відповідачем доказів щодо перебування позивача ОСОБА_1 на роботі 04.12.2019 року у нетверезому стані стороною позивача суду не надано. При цьому суд враховує, що самостійно, за власною ініціативою відповідний медичний огляд на стан сп`яніння позивач ОСОБА_1 не пройшов, будь-яких пояснень з приводу вказаного факту керівництву навчального закладу не надав.
Суд не приймає до уваги покликання позивача ОСОБА_1 на факт вживання ним 04.12.2019р. лікарських засобів Кетанов ( ОСОБА_22 ) та ОСОБА_20 ( ОСОБА_21 ) та відповідно на побічні ефекти, які можуть виникнути в результаті вживання таких засобів згідно інструкцій до їх застосування, оскільки факт призначення та вживання позивачем таких лікарських засобів не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема показаннями відповідного лікаря, виписками з історії хвороби чи рецептами на підтвердження вживання зазначених засобів і т. ін.
Щодо показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , яка є дружиною позивача ОСОБА_1 , а відповідно заінтересованою особою, то суд ставить під сумнів об`єктивність та правдивість показань даного свідка. Від допиту свідка ОСОБА_23 , лікаря Мостиської ЦРЛ, сторона позивача відмовилася.
Сторона позивача, як вважає суд, всупереч визначеному процесуальному обов`язку довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, не надала суду доказів, які б спростували дані, зазначені в акті №1 від 04.12.2019р. «Про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані» та які б підтверджували його хворобливий стан 04.12.2019р.
При цьому суд вважає, що стороною позивача свідомо було подано наявні у матеріалах справи докази, які останній вважав достатніми для підтвердження своїх позовних вимог.
Отже, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення позивачем ОСОБА_1 дисциплінарного проступку 04.12.2019 року появу та перебування на роботі у нетверезому стані. Суд вважає, що звільнення позивача ОСОБА_1 з підстави, з якою відповідач пов`язує його звільнення, є правильним, у роботодавця були правові підстави для звільнення ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України - у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані, звільнення його на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України проведено відповідно до норм трудового законодавства.
Однак, дослідивши всі обставини даної справи, суд вважає за необхідне зазначити, що у наказі про звільнення позивача ОСОБА_1 дана неправильна юридична кваліфікація обставинам, які стали підставою для його звільнення за п.3 ст.41 КЗпП України.
Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що розірвання трудового договору у зв`язку з вчиненням аморального проступку здійснюється саме тоді, коли працівник не може бути звільнений на загальних підставах. Якщо ж наявна одна із загальних підстав для звільнення, то саме вона застосовується для припинення трудових відносин.
Розірвання трудового договору з ініціативи власника не тільки з однієї, але і з кількох підстав допускається, якщо такі підстави є самостійними і не виключають можливості їх одночасного застосування, наприклад за різні діяння за наявності передбачених законодавством умов.
Однак у даній ситуації відповідач помилково застосував дві різні підстави (загальну підставу, передбачену п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, а також додаткову підставу, передбачену п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України) за одне і те ж діяння позивача (появу на роботі в нетверезому стані), давши неправильну юридичну кваліфікацію формулювання причин його звільнення у наказі про звільнення - згідно з п.7 ст.40 КЗпП України та п.3 ст.41 КЗпП України, замість правильного формулювання «за появу на роботі в нетверезому стані згідно з п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України».
Підсумовуючи, суд вважає за необхідне змінити формулювання причин звільнення та привести наказ про звільнення позивача у відповідність до чинного законодавства про працю, зокрема шляхом внесення зміни до наказу керівника Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Мостиської районної ради Львівської області від 04.12.2019р. №79-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та приведення пункту 1 цього наказу у відповідність до чинного законодавства про працю, змінивши формулювання причин звільнення ОСОБА_1 таким чином: « ОСОБА_1 , вчителя трудового навчання, звільнити з роботи 04.12.2019р. за появу на роботі в нетверезому стані згідно з п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України».
При цьому, суд наголошує про обов`язок відповідача привести у відповідність до чинного законодавства про працю і відповідний запис у трудовій книжці про звільнення позивача ОСОБА_1 , змінивши формулювання причин звільнення та зазначивши підставу звільнення «згідно з п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України».
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).
Підсумовуючи вищенаведене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи відповідача, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що стороною позивача не доведено обставин незаконності звільнення позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають до задоволення.
VIIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, в тому числі зі сплати судового збору, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати, від яких позивач ОСОБА_1 був звільнений при зверненні до суду з позовом, слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
В позові ОСОБА_1 до Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, Відділ освіти, молоді та спорту Мостиської міської ради Львівської області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та оплату праці за час вимушеного прогулу відмовити.
Внести зміни до наказу керівника Опорного закладу «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Мостиської районної ради Львівської області від 04.12.2019р. №79-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та привести пункт 1 цього наказу у відповідність до чинного законодавства про працю, змінивши формулювання причин звільнення ОСОБА_1 таким чином: « ОСОБА_1 , вчителя трудового навчання, звільнити з роботи 04.12.2019р. за появу на роботі в нетверезому стані згідно з п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України».
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.07.2021 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженець, проживає та зареєстрований за адресою: 81364 с.Крукеничі Яворівського району Львівської області.

Відповідач: Опорний заклад «Крукеницький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області», , місцезнаходження за адресою: 81364, с.Крукеничі, вул.Шевченка, 67, корпус 1 Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, , місцезнаходження за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ освіти, молоді та спорту Мостиської міської ради Львівської області, , місцезнаходження за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 3 Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак