Справа № 462/714/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого - судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Аврамишиної Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення коштів на утримання майна, покликаючись на те, що вона та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Протягом 2018-2019 років відповідач не брала участі в утриманні квартири. Протягом 2020 року у квартирі проживав син відповідача та сплачував частково комунальні послуги. За період з квітня 2018 року по грудень 2020 року вона здійснила оплату комунальних послуг у розмірі 23177,14 грн., а тому просить стягнути з відповідача Ѕ частину витрат на утримання квартири у розмірі 11588,57 грн.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечує, покликається на те, що з січня до серпня 2020 року її син ОСОБА_3 проживав у квартирі АДРЕСА_1 та здійснював оплату комунальних послуг за 2019 рік у розмірі 1513,27 грн. та за 2020 рік - 5557,44 грн., а тому вважає, що дану суму слід також поділити між співвласниками. Крім того, зазначає, що донька позивача ОСОБА_4 у 2018 році та 2019 році здавала квартиру в оренду, отримувала дохід та повинна була покрити комунальні послуги, оскільки вона не отримала доходу від здачі квартири в оренду. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відповідь на відзив, у якому відзив на позов заперечила, пояснила, що не отримувала жодного прибутку від квартири АДРЕСА_1 , не здавала її в оренду. Також, зазначила, що син відповідача здійснював оплату комунальних послуг за період, коли одноособово проживав у квартирі та користувався нею.

Відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких покликається на журнал доходів і витрат ОСОБА_4 , як на доказ, що донька позивача здавала квартиру в оренду та отримувала дохід.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У період з квітня 2018 року по грудень 2020 року позивач ОСОБА_1 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 23177,14 грн., зокрема: за квітень 2018 року - 2216,68 грн., за період з червня по серпень 2018 року - 5388,99 грн., за жовтень-листопад 2018 року - 253,80 грн., за листопад-грудень 2018 року - 1048,41 грн., за лютий 2019 року - 5425,66 грн., за березень-квітень 2019 року - 4248,05 грн., за травень 2019 року - 2115,44 грн., за вересень 2019 року - 496,05 грн., за листопад 2019 року - 241,06 грн., листопад 2020 року - 1743,00 грн.

Крім того, син відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 здійснював оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 за 2019 рік у розмірі 1513,27 грн. та за 2020 рік - 5557,44 грн.

Відповідно до п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв`язуються судом.

Згідно п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Відповідно до п. 5. ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

На основі наведеного, оскільки позивачем ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_4 здійснено оплату житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 23177,14 грн., зокрема: за квітень 2018 року - 2216,68 грн., за період з червня по серпень 2018 року - 5388,99 грн., за жовтень-листопад 2018 року - 253,80 грн., за листопад-грудень 2018 року - 1048,41 грн., за лютий 2019 року - 5425,66 грн., за березень-квітень 2019 року - 4248,05 грн., за травень 2019 року - 2115,44 грн., за вересень 2019 року - 496,05 грн., за листопад 2019 року - 241,06 грн., листопад 2020 року - 1743,00 грн., суд вважає, що дані витрати повинна також нести співвласник квартири відповідач ОСОБА_2 відповідно до своєї частки у майні, зокрема, у розмірі Ѕ частки, що становить 11588,57 грн.

Однак, сином відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 здійснювалась також оплата за житлово-комунальні послуги за липень та листопад 2019 року у розмірі 1513,27 грн., що ствердужється квитанціями від 28 листопада 2020 року, 30 липня 2019 року, 01 серпня 2019 року, а відтак, дані витрати також слід розподілити між співллвасниками позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 відповідно до їх часток по Ѕ частині, що становить 756,64 грн.

Крім того, суд не бере до уваги покликання відповідача ОСОБА_2 на оплату житлово-комунальних послуг нею за період з січня 2020 до серпня 2020 року, оскільки як стверджує сама відповідач ОСОБА_2 у даний період у квартирі АДРЕСА_1 проживав та одноосібно користувався такою виключно її син ОСОБА_3 .

А також, суд критично оцінює журнал доходів і витрат ОСОБА_4 , на який відповідач ОСОБА_2 покликається як на доказ здачі в оренду позивачем та її донькою ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 та отримання ними від неї прибутку, оскільки з вказаного журналу не можливо беззаперечно встановити належність розрахунків саме до квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути на користь позивача 908,00 грн. судового збору.

Керуючись ст ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 / 10831 /десять тисяч вісімсот тридцять одну/ гривню 93 копійки витрат на утримання майна.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 / 908 /дев`ятсот вісім/ гривень 00 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш