Провадження № 2/641/187/2021 Справа № 641/2663/20
Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого - судді: Курганникової О.А.
за участю секретаря судового засідання: Варданян С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити.
Представником позивача надана суду заява про стягнення судових витрат у розмірі 5000 грн.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.07.2019 року. Рішення набрало законної сили 01.04.2020 року.
Згідно договору купівлі-продажу від 10.02.2009 року ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Лазюк О.А., реєстровий номер № 213. Відповідно до п. 13 договору, покупець отримав згоду дружини ОСОБА_1 на придбання вищевказаного майна за спільні кошти у спільну сумісну власність.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
Згідно договору купівлі-продажу від 15.10.2010 року ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Договір посвідчений державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області, реєстровий номер № 2-3021. Відповідно до п. 6 договір посвідчений за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_2 .
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Згідно надано суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вбачається, що автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, випуск 2008 року, тип ТЗ- Легковий Універсал-В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_2 з 14.03.2013 року.
Згідно довіреності від 2=03.04.2015 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 експлуатувати та розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем марки NISSAN X-TRAIL, випуск 2008 року, тип ТЗ- Легковий Універсал-В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 . Довіреність посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Квасник О.О.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, випуск 2008 року, тип ТЗ- Легковий Універсал-В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу від 02.07.2019 року.
Згідно ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Так, частиною 1статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.
Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Як вбачається з інформаційно-консультативної довідки ТБ «Євромаркет» № 1А від 01.04.2020 р. орієнтовна вартість автомобіля NISSAN X-TRAIL, випуск 2008 року, тип ТЗ- Легковий Універсал-В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 складає 254 150, 00 грн.
Враховуючи відсутність достовірних доказів про вартість автомобіля на час його придбання, фактичне вибуття автомобіля із власності подружжя внаслідок його продажу відповідачем, а також за наявної інформації про ціну автомобіля станом на 01.04.2020 р. і за відсутності заперечень сторін щодо цієї ціни, суд вважає, що стягненню підлягають кошти у розмірі 127075, 00 грн. (254150:2=127075).
Квартира АДРЕСА_1 придбана подружжям у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, тому в порядку розподілу майна подружжя за ОСОБА_1 підлягає визнання права власності на Ѕ частину спірної квартири.
Крім того позивачкою понесені витрати на правничу (правову) допомогу.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Матеріали справи містять докази понесення позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 5000,00 грн.
На підтвердження цього позивачем було надано: договір про надання правничої (правової) допомоги № 901/03/20 від 01.03.2020 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 01/03/20 детальний опис витрат на правову допомогу, акт наданих послуг № 1 до договору від 01.03.2020 року, квитанції про сплату послуг з надання правової (правничої) допомоги на суму 5000,00 грн.
Надані докази є допустимими та підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу.
Витрати на проведення оцінки майна не є судовими витратами в розмінні ст. 133 ЦПК України, тому не можуть бути стягненні з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12. 13, 76-84, 141, 197, 200, 263, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, ст.ст. 355, 368, 372 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати в порядку розподілу майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .
В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 127075 (сто двадцять сім тисячі сімдесят п`ять) гривень за відчуження автомобіля марки NISSAN X-TRAIL, випуск 2008 року, тип ТЗ- Легковий Універсал-В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 без згоди та дозволу дружини ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3399,81 грн.
В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Повний текст рішення суду виготовлений 01.03.2021 року.

Суддя: О. А. Курганникова