Справа № 459/2178/20
Провадження № 2/459/144/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Яковенко І.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2020року звернувся з даним позовом, в якому просить стягнути 62554,26 грн. завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 20 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2019року близько 15 години 13 хвилин, ОСОБА_3 - відповідач, керуючи технічно справним автомобілем марки Infiniti QX д.н.з. НОМЕР_1 слідуючи по проїжджій частині вулиці Винниченка у місті Червонограді Львівської області, яка являється другорядною дорогою, наближаючись до перехрестя вказаної вулиці з вулицею Чорновола у місті Червонограді Львівською області, що являється головною дорогою, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2. розділу 33 ПДР України, не дав дорогу автомобілю марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок чого пасажир автомобіля Infiniti ОХ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а його автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 зазнав численних механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 1.10, 2.3.б.д. 10.1. 16.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286КК України.

Відповідно до ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 14.02.2020року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, однак кримінальне провадження за заявою потерпілої ОСОБА_5 - було закрито в зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КK України.

Автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 котрий був пошкоджений внаслідок ДТП належить позивачу на праві власності.

Одразу ж після ДТП, зважаючи на те, що цивільна відповідальність водія автомобіля відповідача був застрахований ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивачем було скеровано звернення на адресу даної страхової компанії про відшкодування спричиненої шкоди.

В зв`язку із чим, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» було ініційовано проведення експертизи із визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , який потрапив в ДТП.

Зазначає, що згідно звіту №358Е про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 . вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ становить 119 909.93 грн.

Зазначає, що станом на день звернення до суду з позовом, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувала йому шкоду в розмірі 60195,67 грн., однак як вбачається із вартості матеріального збитку цієї суми буде не достатньо, тому із відповідача слід стягнути 59714,26 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Крім цього, через неправомірні дії відповідача він ще й поніс інші витрати, зокрема щодо транспортування свого автомобіля з місця ДТП, на станцію технічного обслуговування, тощо, загальна сума витрат становить 2840 гривень.

Вважає, що в результаті протиправних дій відповідача, йому було завдано не тільки майнову але і моральну шкоду. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 07.09.2020року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

19.10.2020року, 11.11.2020року підготовче засідання відкладалося у зв`язку із неявкою відповідача.

04.12.2020року та 22.12.2020року продовжувалася перерва у підготовчому засіданні за клопотанням представника позивача.

22.01.2021року підготовче провадження закрито, призначено до розгляду по суті на 19.02.2021року.

01.12.2020року представник відповідача адвокат Воротньов І.В. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву. Вважає, що заявлений позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Вимогa Позивача про стягнення з Відповідача збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням Позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок Відповідача.

Обставини, за яких сталася ДТП за участю Позивача та Відповідача, встановлені Ухвалою Червоноградського міського суду у справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (від 14 лютого 2020 р. справа № 459/293/20), що набрала законної сили, а відтак, в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб».

Зазначає, що між ОСОБА_3 та Приватною Страховою Компанією « Українська транспортна страхова компанія» (далі ПрАТ УТСК) укладено поліс № А0/07335590 від 15.05.2019 р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 100000грн.

Згідно звіту № 358Е від 19 березня 2020 року проведеного ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 встановлено:

- Ринкова вартість автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 станом момент до його пошкодження в даній ДТП складає 119909,93 грн. (розділ 3абз. 16 Звіту № 358Е);

- Вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 складає 149895,48грн. (розділ 4 абз. 8. Звіту №358Е);

- Вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Caddv д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 60195,67 грн. (розділ 6, абз.З, Звіту № 358Е);

- Вартість матеріального збитку (визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та величини втрати товарної вартості за умови доцільності відновлювального ремонту) визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту не менша за його ринкову вартість, тобто, відновлювати КТЗ економічно недоцільно і становить 119909,93 грн. (розділ 8, Звіту № 358Е).

Позивач не звертався до страховика з вимогою про відшкодування шкоди в розмірі ліміту страхових витрат, не звертався за відшкодуванням витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, на станцію ТО, зі станції ТО, а також на розбірку ТЗ для огляду експертом, як це передбачено ст. 29 Закону.

Відповідно до розділу 8 висновку № 358Е автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 вважається фізично знищеним оскільки, його ремонт є економічно недоцільним.

Зазначає, якщо ТЗ вважається знищеним, його власнику маєвідшкодовуватись різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а не повністю розмір, який відповідає вартості ТЗ до ДТП, як було раніше. Крім того, особа, яка компенсувала шкоду потерпілому (страховик, МТСБ, винний у ДТП), право на залишки ТЗ не отримує.

Вартість автомобіля до ДТП становить 119909,93 грн., а вартість автомобіля (його остаточна, залишкова, утилізаційна вартість) після ДТП не встановлена. Тому, неможливо встановити різницю між вартістю ТЗ до та після ДТП.

Також зазначає, що позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн., але розмір завданої шкоди і відповідно грошова компенсація за таку шкоду повинні бути якоюсь мірою співрозмірними, обґрунтованими. Така сума моральної шкоди не обгрунтована.

У задоволені позовних вимог просить відмовити.

19.02.2021року у судовому засіданні, позивач та його представник адвокат Брух А.О. позов підтримали, з підстав, вказаних у ньому просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Воротньов І.В., у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав зазначених у відзиві на позов, просили у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

08.09.2019року близько 15 години 13 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Infiniti QX д.н.з. НОМЕР_1 слідуючи по проїжджій частині вулиці Винниченка у місті Червонограді Львівської області, яка являється другорядною дорогою, наближаючись до перехрестя вказаної вулиці з вулицею Чорновола у місті Червонограді Львівською області, що являється головною дорогою, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2. розділу 33 ПДР України, не дав дорогу автомобілю марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого пасажир автомобіля Infiniti ОХ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а його автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 зазнав численних механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 1.10, 2.3.б.д., 10.1., 16.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286КК України.

Відповідно до ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 14.02.2020року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, однак кримінальне провадження за заявою потерпілої ОСОБА_5 - було закрито в зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КK України (а.с. 34).

Автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності (а.с. 31).

Згідно звіту №358Е про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 . вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ становить 119 909,93 грн. (а.с. 7-19).

Також, позивачу заподіяні інші витрати, зокрема щодо транспортування свого автомобіля з місця ДТП, на станцію технічного обслуговування, зі станції, а також на розборку т.з. для огляду експерта тощо. Загальну сума витрат становить 2840 гривень, що підтверджується товарними чеками від 18.12.2019року, 23.09.2019року, 30.09.2019року та 25.10.2019року (а.с. 35-38).

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхової виплати (страхового відшкодування).

Позивач звернувся до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування спричиненої шкоди згідно із ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», оскільки до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно із ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення Цивільного кодексу України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі №1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Такий розрахунок здійснюється згідно з «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до п.п. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Крім того, як передбачено ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Аналіз судової практики передбачає дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування.

Між тим право вибору належного способу захисту своїх порушених прав належить самому потерпілому.

Відповідно до п.п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Страховик винної у ДТП особи відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом, в межах сум, зазначених у полісі, а різницю особа, яка завдала збитків. Такий висновок зробив ВСУ в постанові №914/1319/16.

Відповідно до правового висновку Верховного суду у справі №522/15636/16-ц від 11.12.2019 року: правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 у справі № 6-691цс15).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхової виплати (страхового відшкодування).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик, в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливо за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також в випадку, коли страховик має право регресу до особи, застрахував свою відповідальність.

Згідно із ст. 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як передбачено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченою страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 59714,26 грн. та 2840 грн. витрат, пов`язаних із відшкодування матеріальних збитків пов`язаних з ДТП.

З приводу вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 20000 грн. встановлено наступне.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

На думку суду, будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний характер.

Обставини справи об`єктивно свідчать, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральну шкоду, пов`язаної втратою автомобіля, вжиттям заходів, необхідних для відновлення своїх прав. Також, який переніс незручності у повсякденному житті, у зв`язку із відсутністю автомобіля. На протязі кількох місяців був позбавлений можливості користуватись автомобілем котрий він використовував як в роботі так і в особистих цілях. Всі ці обставини в сукупності завдали йому значних душевних, переживань, страждань та хвилювань.

Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини моральних страждань, ступеня вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що вимоги про стягнення 20000 грн. моральної шкоди є завищені та належним чином не обґрунтовані. Тому виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 5000 грн. моральної шкоди.

За таких обставин, суд на підставі належним чином оцінених доказів, прийшов до висновку , що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до п. п. 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить мінімум - 840,80грн., максимум 10510грн. (станом на день подачі позову до суду).

У позовній заяві позивачем об`єднано дві вимоги, а саме позивач просить суд відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Отже, позивачеві необхідно було б сплатити судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди), а також 840 грн. 80 коп. (за вимогу про відшкодування моральної шкоди) станом на день подачі позову до суду.

Враховуючи часткове задоволення позову, звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позовної заяви, керуючись положенням ч. 1 та п. 3 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 840грн. 80коп. за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та 210грн. 20коп. пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, що разом становить 1051 грн..

Керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, 354ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму нанесеної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 62554 (шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири)грн. 26коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч)грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 1051грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.02.2021року.

Позивач: ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

Представник позивача: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 );

Представник позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 );

Представник відповідача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ).

Головуючий: Д. І. Рудаков