Справа № 635/1449/20
Провадження №2 /635/676/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2021 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання - Савченко В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Костяний Андрій Олександрович,

відповідач 1- ОСОБА_2 ,

відповідач 2 - ОСОБА_3 ,

представник відповідача 2 - адвокат Ягодинський Олександр Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника - адвоката Костяного А.О. з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій просить: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 01.01.2004 року по 19.11.2019 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину придбаного в період спільного проживання нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 251 кв.м., житловою площею 140,5 кв.м. літ «А» та надвірними будівлями: ганок літ. «а», мансарда літ. «мс», гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», альтанка літ. «Е», яма літ. «Я», огорожа №1-4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :03:002:0225, дата державної реєстрації земельної ділянки: 12.12.2012 року; земельної ділянки площею 0,0484 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :03:002:0226, дата державної реєстрації земельної ділянки: 12.12.2012 року; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 1994 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ними проживали діти ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З 1994 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вели спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом виховували дітей ОСОБА_4 У 1998 році ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу продав власну квартиру за адресою АДРЕСА_3 . З листопада 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом з дітьми ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переїхали жити у с. Травневе Харківської області. 22 листопада 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спільні грошові кошти придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який до того часу винаймали. Дім був придбаний за грошові кошти ОСОБА_4 , отримані нею внаслідок продажу власної квартири та грошові кошти ОСОБА_1 , отримані внаслідок продажу власної квартири, а також за його власні заощадження. З 22 листопада 2012 року та до жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та її діти проживали у с. Травневе за вищевказаною адресою. Протягом усіх років спільного життя з ОСОБА_4 . ОСОБА_1 виховував її дітей та ставився до них, як до власних, піклувався про побут дружини та дітей. Родина разом відзначала свята, проводила багато часу разом та мала доброзичливі відносини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали перешкоджати ОСОБА_5 у вільному доступу до власного дому, вказуючи на те, що цей дім йому не належить, адже дім, у якому всі разом мешкали на протязі багатьох років, зареєстрований на ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Костяний А.О. позов підтримали з підстав, викладених у позові, просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, 15 травня 2020 року надали до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що 25 вересня 2012 року їх мати вирішила змінити місце проживання, у зв`язку з чим уклала попередній договір продажу квартири АДРЕСА_4 , після чого уклала договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Продаж квартири здійснювався за 479580 грн. 01 листопада 2012 року ОСОБА_4 уклала попередній договір на придбання житлового будинку у АДРЕСА_1 , власником якого на той час була ОСОБА_6 22 грудня 2012 року мати уклала договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за 423000 грн., що по сумі відповідає грошовим коштам, вирученим за продаж квартири, крім того, у п.8 договору купівлі-продажу зазначено, що купівля здійснюється за власні кошти покупця - ОСОБА_4 . Тобто позивач ніякого відношення до спірного будинку та земельної ділянки не має. Крім того, зазначають, що позивач лікувався від алкоголізму, знаходився на обліку в обласному наркодиспансері, звернувся до їх матері з проханням зареєструвати його за її місцем мешкання, обіцяв працевлаштуватися, вести нормальний спосіб життя. У липні 2014 року мати зареєструвала позивача за своєю адресою, оскільки останній не мав реєстрації з 1998 року. Після реєстрації на постійне місце мешкання ОСОБА_1 не переїжджав, речей не перевозив. Твердження останнього про те, що він з 1994 року по 19 листопада 2019 року мешкав постійно з їх родиною, нічим не підтверджуються та спростовуються актом від 2014 року, згідно з яким позивач не мешкає у спірному будинку з 2014 року, актом сільської ради, відповідно до якого з 2015 року разом з ОСОБА_3 та матір`ю мешкала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мешкають у вказаному будинку по теперішній час. Крім того, зазначили, що поховання матері проводилось за їх власні кошти, позивач участі у похованні не приймав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ягодинський О.М. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 червня 2020 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Харківський обласний наркологічний диспансер» інформацію стосовно того, чи перебував на обліку ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 липня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 29 липня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 16 липня 2004 року УВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Відповідно до довідки від 20 січня 2020 року, на день смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до витягів з державного реєстру прав на нерухоме майно від 21 лютого 2013 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належать житловий будинок літ «а», мансарда літ «мс», гараж літ «Б», літня кухня літ «В», погріб літ «Г», сарай літ «Д», альтанка літ «Е», яма літ «Я», огорожа № 1-4, загальною площею 251 кв.м, житловою площею 140,5 кв.м, та земельна ділянка, кадастровий номер :03:002:0225, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно від 13 березня 2013 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0226, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з договором купівлі-продажу серії БН 1706 № 3-1077 від 16 червня 1998 року ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 продали двокімнатну ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , інвентаризаційною вартістю 6602 грн.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 01.04.2009 року прийнятий на роботу слюсарем-сантехніком ЖБК№ 281 «Вузовський», 18 листопада 2011 року звільнений за власним бажанням. 01 серпня 2014 року прийнятий робітником по догляду за тваринами до КО «Харківський зоологічний парк», 30 листопада 2016 року звільнений за власним бажанням. 02 грудня 2016 року прийнятий на посаду вантажника Харківського регіону ТОВ «АВ метал груп», 17 серпня 2017 року переведений на посаду підсобного робітника Харківського регіону.

Відповідно до попереднього договору серії ВРХ №455028 від 25 вересня 2012 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 прийняли на себе зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації 08.08.2006 року, реєстраційний №1-06-254276-Ц2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок серії ВТА №781611 від 22 грудня 2012 року ОСОБА_4 прийняла у власність житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки, кадастровий номер :03:002:0225, площею 0,2500 га та кадастровий номер :03:002:0226, площею 0,0484 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж здійснений за 340000 грн., які отримані повністю від покупця під час підписання договору. Купівля здійснена за особисті гроші покупця.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Виконавчим комітетом Манченківської селищної ради харківського району Харківської області 23 жовтня 2019 року, актовий запис №60.

Як вбачається з актів, складених депутатами Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області 06 травня 2020 року, ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично з 2014 року за цією адресою не проживав, комунальні послуги не сплачував, особистих речей ОСОБА_1 у будинку немає. Крім того, у 2014 році ОСОБА_4 мала бажання виписати ОСОБА_1 , однак у зв`язку із хворобою не мала можливості це здійснити.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що підтримує дружні стосунки з позивачем. Їй відомо, що позивач мешкав з ОСОБА_4 у цивільному шлюбі приблизно з 1992 року, виховував її дітей. Вони продали квартиру у м.Харкові, придбали будинок у Харківському районі. Валерія працювала, ОСОБА_13 працював у м.Харкові, сам робив ремонт у їх будинку. Свідок бувала у гостях у їх будинку.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що позивач є її сином. По суті справи зазначила, що ОСОБА_13 з ОСОБА_15 почали жити разом, коли йому було 17 років. Спочатку на АДРЕСА_6 , потім продали квартиру та переїхали у приватний будинок. ОСОБА_13 мешкав у будинку, робив ремонт, міняв труби тощо, займався городом. Разом вони мешкали до 2014 року, з 2014 року разом не проживали. Спільну свідка з позивачем квартиру вони продали у 1998 році за 7500 доларів США, які поділили на трьох. ОСОБА_13 отримав 2300 доларів США, які зберігались у свідка, він їх брав частинами.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що з позивачем підтримує дружні відносини. ОСОБА_13 брав у свідка інструмент для проведення ремонту у спірному будинку. До цього мешкав у Харкові з 1993 року однією родиною з ОСОБА_4 по АДРЕСА_6 .

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що підтримує дружні відносини з відповідачами. По суті справи пояснила, що ОСОБА_15 та ОСОБА_13 не мешкали разом, у нього було багато жінок, ОСОБА_15 придбала будинок самостійно, продавши квартиру по АДРЕСА_6 . Щодо вкладення ОСОБА_13 власних коштів у купівлю спірного будинку свідку нічого не відомо. ОСОБА_1 полюбляє випити, чоловік свідка возив його на «кодування». В період 2004-2019 року ОСОБА_13 мешкав з мамою. В гостях у будинку вона бувала часто, ОСОБА_13 бачила там один раз, приблизно у 2014 році.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що товаришує з відповідачами. ОСОБА_13 з ОСОБА_15 разом не мешкав, у 2014 році свідок влаштував його на роботу у зоопарк. Із листопада 2014 року він мешкав з ОСОБА_19 , також у нього було зв`язки з іншими жінками. До 2015 року свідок підтримував дружні стосунки з позивачем, неодноразово возив його «кодувати», бо той зловживав спиртним. Зі слів ОСОБА_13 йому відомо, що мати з вітчимом продали квартиру, а йому дали лише 100 доларів США.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що підтримує дружні відносини з позивачем, знає його близько 30 років. ОСОБА_13 мешкав разом з ОСОБА_4 у м. Харкові по вул. Балакірєва. Свідок часто був у них у гостях, вони товаришували сім`ями. ОСОБА_13 працював сантехником, ОСОБА_15 працювала періодично. Щодо купівлі спірного будинку свідку відомо, що вони продали трьокімнатну квартиру мами ОСОБА_21 . Свідок допомагав робити ремонт, ремонтом займався він та ОСОБА_13 , хто фінансував ремонтні роботи, свідок не знає. В спірному будинку він бував, поки ОСОБА_13 з ОСОБА_15 не розійшлись приблизно 5 років тому.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що є сусідом відповідачів. ОСОБА_15 переїхала у спірний будинок приблизно у 2012 - 2013 роках, з усіма сусідами підтримувала нормальні відносини. Позивача свідок бачив у будинку кілька разів, у тому числі на похоронах ОСОБА_15 .

ОСОБА_7 пояснила, що відповідач є її цивільним чоловікам, а ОСОБА_23 - її свекруха, з якою свідок проживала з листопада 2015 року. ОСОБА_13 бачила пару разів. Після смерті ОСОБА_15 йому пропонували знятися з реєстрації, але він просив за це грошей. З 2015 по 2019 роки свідок бачила ОСОБА_13 2 рази. Ремонтом будинку займалася ОСОБА_15 за власні кошти. ОСОБА_13 також займався ремонтом спірного будинку, але як робітник, йому платила ОСОБА_15 .

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Костяного А.О., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його представника - адвоката Ягодинського О.М., свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до органів реєстрації актів цивільного стану не зверталися, шлюб не зареєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Позивач просить встановити факт спільного проживання з померлою з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає, що він фактично був чоловіком покійної, вів з нею спільне господарство.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 74 СК України (у редакції, чинній станом на 01 січня 2013 року), якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Глава 8. Право спільної сумісної власності подружжя).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до довідки від 20 січня 2020 року на день смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що позивач не надав належним, допустимих та достатніх доказів того, що в указаний період він мав з ОСОБА_4 спільний бюджет, вони вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами і обов`язками, спільним побутом, тобто що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Надані на користь цих обставин пояснення свідків з боку позивача не є змістовними та конкретними, крім того, спростовуються поясненнями відповідачів та показами свідків з їх сторони.

Посилання на періодичний спільний відпочинок, що відповідач підтверджує фотокартками, не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї.

Крім того, визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, необхідно встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Згідно з договором купівлі-продажу №3-1077 від 16 червня 1998 року ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продали двокімнатну квартиру.

25 вересня 2012 року ОСОБА_4 уклала попередній договір продажу квартири АДРЕСА_4 , після чого уклала договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Продаж квартири здійснювався за 479580 грн.

22 грудня 2012 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за 423000 грн., що по сумі відповідає грошовим коштам, вирученим від продажу квартири.

Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази внесення грошових коштів ОСОБА_1 при придбанні ОСОБА_4 спірного майна, а саме, будинку та земельних ділянок по АДРЕСА_1 .

При цьому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що ним були внесені кошти на придбання спірного майна, отримані ним від продажу власної квартири, оскільки від її продажу до укладення договору купівлі-продажу спірних будинку та земельних ділянок минув тривалий час, а саме, продаж квартири здійснено позивачем у 1998 році, в той час як ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу будинку у 2012 році.

Отже, позивачем не надано доказів про наявність у нього достатніх коштів на момент придбання спірного майна та джерел їх походження.

Докази про спільне придбання сторонами нерухомого майна /чеки, квитанції, свідоцтва про право власності/ в матеріалах справи відсутні. Із п.8 договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 22 грудня 2012 року вбачається,що купівля здійснюється за власні кошти покупця - ОСОБА_4 .

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Аналізуючи вищенаведене, надані суду докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 83, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності - відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 03 березня 2021 року.

Суддя Д.М. Савченко