Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-ві/641/11/21 Справа № 641/2306/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року м. Харків

Суддя Комінтернівського районного суду міста Харкова Онупко М.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у цивільній справі № 641/2306/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и в:

01.07.2021 року відповідач ОСОБА_1 повторно подала до суду заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4, посилаючись на порушення, на її думку, суддею норм цивільно процесуального кодексу України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.11.2021 року повторну заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 в частині підстав, розглянутих ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 року було залишено без розгляду. В іншій частині визнано заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід головуючому у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним необґрунтованим.

02.07.2021 року заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючому у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним було передано для визначення судді для її розгляду у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_4 визначено суддю Онупко М.Ю.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України дана заява про відвід розглядається без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вказану заяву про відвід судді ОСОБА_4 у цивільній справі № 641/2306/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Щодо тлумачення об`єктивної складової категорії «безсторонній суд» ЄСПЛ прийняв низку рішень, в яких визнав порушенням Конвенції ситуації, коли є підстави побоюватися, що члени суду (за відсутності упередженості до сторін) перебувають у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі (відповідача).

Зокрема, статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 ст. 36 ЦПК України встановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Підстави для відводу судді, передбачені ст.ст. 36-37 ЦПК України, розширеному тлумаченню не підлягають.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

В обґрунтування заяви про відвід відповідач посилається на те, що суддею ОСОБА_4 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі за позовною заявою яка не відповідає вимогам ст. 175- 177 ЦПК України. Також позивач у своїй заяві посилається на невмотивованість ухвали від 01.06.2021 року щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому та не надіслання на адресу відповідача копії вказаної ухвали суду після складення повного тексту рішення. Вищезазначене викликає у позивача сумніви в неупередженості і об`єктивності судді та, на думку заявника, свідчить про пряму чи побічну заінтересованість судді ОСОБА_4

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді, щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наведені в заяві про відвід доводи відповідача ОСОБА_1 фактично зводяться до незгода сторони з процесуальними рішеннями судді ОСОБА_4 в межах розгляду цивільної справи № 641/2306/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, та не можуть вважатися обґрунтованою підставою для відводу.

Інших обставин, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_4, не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36-37, 40-41 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у цивільній справі № 641/2306/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -М. Ю. Онупко