Справа № 710/792/20
Провадження № 2/710/17/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Симоненко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Коваленка В.О.,

позивача за первісним позов та відповідача за зустрічним ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Шпола у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.09.2020 року, просила визнати за нею право власності у порядку поділу спільного майна подружжя на Ѕ частину коштів у розмірі 548544,52 грн, поміщених на депозитному рахунку № НОМЕР_1 у Кредитній спілкі «Гарантія», що становить 274272,26 грн, Ѕ частини коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 у Кредитній спілкі «Гарантія» у сумі 27000 грн та нараховані відсотки станом на 17.08.2020 рік у сумі 887,67 грн, що становить 13943,84 грн та стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти у розмірі 288216,10 грн , які є спільним майном подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають з 04.06.2011 року в зареєстрованому шлюбі. 30.06.2020 року відповідач подав позов про розірвання шлюбу,відносини вони припинили, спільне господарство не ведуть. У період шлюбу у них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. За час спільного проживання ними набуте майно у вигляді грошових коштів , які ОСОБА_2 , відповідно довідки КС « Гарантія» від 18.08.2020 року, помістив на рахунок Кредитної спілки «Гарантія», а саме : 12.06.2020 року на депозитний рахунок № НОМЕР_1 537 500,00 грн, 09.07.2020 року на депозитний рахунок № НОМЕР_2 27000,00 грн. 06.07.2020 року ОСОБА_2 повернуто вклад по депозитному договору № 00000151 в сумі 548544,52 грн, у тому числі нараховані відсотки у розмірі 11044,52 грн. Станом на 17.08.2020 рік по депозитному договору № 00000194 нараховані відсотки в сумі 887,67 грн. Зняті з депозитного рахунку кошти відповідач не витратив на потреби сім`ї. Оскільки вказані кошти є спільним майном подружжя та відповідач не забажав провести поділ спільного майна подружжя за взаємною згодою, позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом.

ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не погоджується з вказаними вимогами та вказав, що у 2009 році, ще до укладення шлюбу з ОСОБА_1 , між ним та АТ КБ « ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу. У 2018 році він зняв кошти з депозитних рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» та поклав ці кошти на рахунок КС « Гарантія», тому вказані кошти є його особистою власністю.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, у якому просив визнати житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що з 04.08.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який розірваний рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 25.08.2020 року.

19.09.2013 року відповідач отримала у спадок житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 69,4 кв.м та житловою площею 42,9 кв.м. За час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів відбулася суттєва перебудова, перепланування, переобладнання будинку, а саме : демонтаж старих стін у будинку, будування нових стін з добудовою ванної кімнати та веранди, чистка цегли, демонтаж старого фундаменту, будування нового фундаменту з каміння, заміна частини даху і покриття металочерепицею, обшив фронтонів з металевого блок хауса, підшив даху з металопрофілю, будування паркану із каменю та металопрофілю, виконано вимощення біля будинку, викладено доріжки з тротуарної плитки та заїзд для автомобіля з каміння, встановлено в будинку водозливну систему, заміну вікон на нові металопластикові ( 9 шт), встановлено вхідні двері до будинку та на горище(металеві), прокладено всю нову каналізацію. А також збудовано ряд надвірних та господарських споруд, а саме : паркан, альтанку, вольєр для собак, сарай ( розміром 5*5), допоміжне господарче приміщення ( розміром 3*10), зерносховище ( розміром 5*4). Загальна вартість виконаних робіт складає близько 300 000,0 грн, з яких 177995,00 витрати на будівельні матеріали, та близько 80000 послуги будівельників. Загальна площа будинку збільшилась приблизно на 7 кв.м.

Оскільки житловий будинок ОСОБА_1 за час шлюбу істотно збільшився у своїй вартості та загальній площі, внаслідок спільних трудових та грошових затрат, позивач вважає, що вказаний житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому відповідно підлягає поділу.

ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначила, що підтверджує факт виконання будівельних та ремонтних робіт у своєму будинку, але такі були проведені за спільні кошти подружжя, частково за рахунок її батьків, для комфортного проживання у вказаному будинку всіх членів сім`ї. Надані позивачем докази не є підставою для визнання за ним права власності на житловий будинок, який належить їй на праві власності та отриманий у порядку спадкування. Зауважила, що збудовані допоміжні приміщення є самовільно побудованими та не можуть буди об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 подав відповідь на відзив на зустрічний позов, у якому посилався на обставини аналогічні у зустрічній позовній заяві. Додатково вказав, що паркан, альтанка, вольєр для собаки, сарай, допоміжне господарче приміщення, зерносховище, збудовані без порушення будівельних норм, а тому не є самочинно збудованими спорудами у розуміння ст..376 ЦПК України. Також зазначив, що спірний житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя разом з надвірними спорудами.

10.08.2020 року у справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Витребувано докази за заявою позивача.

11.09.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

28.09.2020 року за клопотанням ОСОБА_2 витребувані від Шполянської державної нотаріальної контори та АТ КБ « ПриватБанк» докази.

29.12.2020 року до АТ КБ « ПриватБанк» у зв`язку з невиконанням ухвали про витребування доказів застосовано процесуальний примус у вигляді штрафу, яки у подальшому скасовано 26.01.2021 року у зв`язку з наданням доказів.

26.01.2021 року підготовче судове засідання закрите та справа призначена до розгляду.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнала просила в задоволенні відмовити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 100 000,00 грн, однак у судових дебатах зазначив, що не заперечує проти задоволення первісного позову у розмірі 50 000,0 грн. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі , суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом установлено, що 04.06.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №52 ( а.с.8).

У період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому шлюб був розірваний рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 25.08.2020 року. Вказане рішення сторонами суду не надано, однак вказаний факт сторони визнають.

Відповідно інформації, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, Кредитної спілки «Гарантія» за вихідним №37 від 18.08.2020 року членом кредитної спілки , ОСОБА_2 , 12.06.2020 року було внесено на депозитний рахунок № НОМЕР_1 суму 537500,00 грн, 09.07.2020 року було внесено на депозитний рахунок № НОМЕР_2 суму 27000,00 грн. 06.07.2020 року на письмову вимогу вкладника від 01.07.2020 року йому було повернено вклад по депозитному договору №00000151 в сумі 548 544,52 грн в тому числі нараховані відсотки за період з 12.06.2020 року по день зняття вкладу 06.07.2020 року в сумі 11044,52 грн. Станом на 17.08.2020 рік по депозитному договору №00000194 нараховані відсотки в сумі 887,67 грн. Строк дії даного договору до 09.07.2021 року.

Згідно із ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як регламентує ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 2 ст. 61 СК України наголошує, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно роз`яснень у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 незалежно від джерел походження, кошти, які перебувають на розрахункових рахунках кожного з подружжя, які були покладені під час шлюбу (та не були отримані в результаті укладення договору дарування, спадкування, як премія, нагорода, стягнена моральна шкода за рішенням суду, страхові суми та інші відповідно до ст. 57 СК України) підлягають поділу у рівних частках.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Оскільки, грошові кошти, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковувалися на розрахунковому рахунку на ім`я відповідача, вказані кошти є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду зазначеної у постанові від 20 червня 2018 року у справі №756/14404/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Подібні висновки містяться у Постановах Верховного Суду у справі № 205/8012/16-ц від 12.06.2019, справі №335/331/18 від 26.03.2020.

Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Згідно частини третьої ст.12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч.1 ст.76 ЦПК України).

Мотивуючи заперечення щодо належності коштів , які перебували на депозитному рахунку у сумі 548544,52 грн, до сумісного майна подружжя, ОСОБА_2 посилався на те, що він мав кошти до укладення шлюбу, які за договором банківського вкладу від 2009 року перебували на депозитному рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», які у подальшому і поклав на депозитний рахунок у кредитній спілці, та які є його особистою власністю.

Однак суд критично оцінює такі посилання, виходячи з наступного.

Із повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 19.12.2020 року № 20.1.0.0.0/7-20201029/2432 вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 у АТ КБ «ПриватБанк» у 2009 році відкриті депозитний вклад SAMDN0536 від 05.01.2009 року Стандарт на 1 місяць, рахунок НОМЕР_3 . Сума початкового вкладення 1937,00 долара США. 06.08.2009 року вклад повернуто у сумі 2073.64 дол США. Та депозитний вклад SAMDN5837 від 23.03.2009 року Стандрт на 1 місяць,рахунок НОМЕР_4 , сума початкового вкладення 300,00 євро.19.11.2010 року вклад виплачено у сумі 352,76 євро. ( а.с.185)

Вказані обставини підтверджуються договорами SAMDN5837 від 23.03.2009 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 і додатковою угодою до нього ( а.с.186,187) та SAMDN0536 від 05.01.2009 року і додатковою угодою до нього ( а.с. 188,189).

Разом із тим, відповідачем за первісним позовом не доведено, що саме вказані кошти увійшли до тих, які були розміщені ним 12.06.2020 року на депозитному рахунку у Кредитній спілці «Гарантія» у період перебування у шлюбі з позивачем за первісним позовом.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача за первісним позовом, на яких наголошував останній у судовому засіданні, що вказану суму вкладу також складають кошти у сумі 2000 дол. США від продажу його власного автомобіля, який належав йому до укладення шлюбу, та коштів, які йому надала сестра у сумі 3000 дол.США, оскільки такі не підтверджені належними та достовірними доказами.

Доводи відповідача за первісним позовом оголошені у судовому засіданні щодо походження коштів, розміщених на депозитному рахунку у сумі 27000 грн, а саме як спадок, який він успадкував після померлої баби, також не підтверджені жодним доказом у справі.

Таким чином, відповідач за зустрічним позовом не спростував презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно грошові кошти, а тому первісний позов підлягає задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог суд встановив.

Зі свідоцтва про право на спадщину від 19 вересня 2013 року , посвідченого державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті батька ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 . Житловий будинок позначений літерою «А-1», загальна площа якого становить 69,4 кв.м, житлова площа будинку становить 42,9 кв.м. ( а.с.138).

Право власності на вказане майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 217808305 від 27.07.2020р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( а.с.47-50).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині визнання вказаного житлового будинку спільним майном подружжя ОСОБА_2 вказував на те, що за час перебування їх з ОСОБА_1 у шлюбі розмір та вартість вказаного будинку значно змінились.

Норми ч.1 статті 62 СК України визначають умови виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові. Для виникнення такого права необхідна наявність сукупності двох умов:1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна.

Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

У своїй усталеній практиці Велика Палата Верховного Суду вважає, що істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу.

При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мав довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.

Із системного аналізу норм статей 57, 60, 63, 66-68,70 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними.

Ці вимоги застосовуються і у разі, якщо особиста приватна власність одного з подружжя зазнала перетворень і збільшилась у вартості, однак таке збільшення не було істотним, то інший з подружжя, не власник, має право на 1/2 частину збільшення вартості такого майна, якщо воно пов`язане з вкладенням у об`єкт особистої приватної власності спільних коштів подружжя за час шлюбу.

Разом з тим відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Такі висновки викладені у Постанові Верховного суду від 22.09.2020 року у справі 214/6174/15.

На підтвердження зміни вартості будинку позивачем за зустрічним позовом надані квитанції на придбання будівельних матеріалів за період з 2013 року по 2018 рік на загальну суму 182 195,00 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначав, що вказані матеріали він придбавав самостійно за власні кошти, однак належних та достовірних доказів, у розумінні ст.ст. 77,79 ЦПК України, не надав.

Зазначені квитанції підтверджують придбання будівельних матеріалів, які використані для поліпшення, ремонту житлового будинку, чого не заперечувала і відповідач за первісним позовом, однак вони не містять відомостей, що такі придбані за особисті кошти ОСОБА_2 , як і не підтверджують збільшення вартості майна у розумінні наведених вище норм права.

Не підтверджують такі обставини і покази свідків, допитаних у судовому засіданні. Так свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_2 придбавав будівельні матеріали в магазинах (базах) де працюють та є власниками свідки. Суд критично відноситься до пояснень свідків про те, що ОСОБА_2 придбавав вказані матеріали за особисті кошти, оскільки такі ніякими доказами більше не підтверджуються.

Необґрунтованими є доводи про значне збільшення вартості майна, яке належить на праві власності ОСОБА_10 , що слугує підставою для втручання у приватну власність відповідача за зустрічним позовом та визнання такої спільною сумісною власністю подружжя.

Так із звіту про оцінку вартості житлового будинку з верандою та обслуговуючими спорудами: сараєм, прибудовою, л/кухнею, гаражем, погрібом, убиральнею, 1/2 частиною колодязя, огорожею, воротами з хвірткою та огорожею, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що вартість майна станом на 10.04.2013 рік становила 74 556 грн та з урахування курсу долара на дату оцінки, зазначеного у ньому, 7,99 грн, вартість майна становила 9331,16 доларів США ( зворот а.с.130,131).

Відповідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 15.01.2021 року, наданого ФОП ОСОБА_11 , ( а.с.196-219) вартість спірного житлового будинку складає 267 400 грн.

Ураховуючи офіційний курс валют станом на час проведення оцінки, який складав 28,20 грн за 100 доларів США ( а.с.212, сторінка 16 висновку), вартість житлового будинку складає 9482,26 дол. США.

Таким чином, із вказаних висновків вбачається, що вартість будинку у гривневому еквіваленті зросла за рахунок коливання зміни курсу валют.

Доказів, які б свідчили про істотну зміну вартості житлового будинку у розумінні ст. 62 СК України, суду не надані.

Зважаючи на вказані обставини та з урахуванням принципу диспозитивності, який відповідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та не доведеними належними, достовірними та достатніми доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі, на її користь підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом судовий збір у розмірі 2882,20 грн, сплачений позивачем відповідно до квитанції №125 від 23.07.2020 року та 2041,40 грн ( а.с.10,102).

Керуючись ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на:

Ѕ частину коштів у розмірі 548544,52 грн, які перебували на депозитному рахунку № НОМЕР_1 у Кредитній спілкі «Гарантія», що становить 274272,26 грн,

Ѕ частини коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 у Кредитній спілкі «Гарантія» у сумі 27000 грн та нараховані відсотки станом на 17.08.2020 рік у сумі 887,67 грн, що становить 13943,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , виданий18.12.2000 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_7 , виданий12.07.2011 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_8 , кошти у розмірі 288216,10 грн (двісті вісімдесят вісім тисяч двісті шістнадцять гривань 10 копійок.)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , виданий18.12.2000 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_7 , виданий12.07.2011 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_8 , судовий збір у розмірі 2882,20грн ( дві тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні 20 копійок).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області, шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26.02.2021 р..

Суддя О.В. Симоненко