Провадження № 2/127/1902/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2021 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені, інфляційнийх та 3 % річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені, інфляційнийх та 3 % річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання.

Позов мотивований тим, що 27.02.2020 р. між сторонами оформлено письмову розписку, відповідно до якої він передав, а ОСОБА_2 одержав грошову суму в розмірі 8 000 грн. 00 коп. 05.05.2020 р. між сторонами було письмово оформлено ще одну розписку, відповідно до якої він передав, а ОСОБА_2 одержав грошову суму в розмірі 22 242 грн. 00 коп. Відповідач зобов`язувався повернути вищевказані кошти за розпискою від 27.02.2020 р. у строк до 02.03.2020 року, та за розпискою від 05.05.2020 р. у строк до 01.08.2020 р. натомість по теперішній час кошти не повернуті. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за розпискою від 27.02.2020р. в сумі 8 000,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 748,80 грн.; пеня 29280,00 грн.; 3% річних в сумі 269,04 грн. та заборгованість за розпискою від 05.05.2020 р. в сумі 22 242,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 1625,89 грн., пеня 70 951,98 грн., 3 % річних в сумі 582,10 грн. та судові витрати.

Згідно з ухвалою суду від 12.05.2021 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач повідомлений про відкриття провадження з направленням копії позовної заяви з додатками, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази в справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

27.02.2020 р. та 05.05.2020 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики, про що складені розписки, згідно з якими відповідач отримав грошові кошти в сумі 8000,00 грн. та 22 242, 00 грн. Відповідач зобов`язався повернути позики до 02.03.2020 р. та до 01.06.2020 р. з урахуванням процентів в розмірі 1% від суми позики за кожен день користування грошима. Крім того, умовами даних розписок передбачено, що за кожен день прострочки після 02.03.2020 р. та 01.06.2020 р. особа зобов`язується сплачувати пеню в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення.

Розписки містять кінцеву дату повернення боргу, а саме 02.03.2020 та 01.06.2020 та були складені в присутності ОСОБА_3 .

Суд дійшов висновку, що вказані договори за своєю правовою природою є договорами позики. Ці договори містять умови отримання позичальником в борг суми коштів із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до якого зазначено, що відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

В порушення взятих на себе зобов`язань за договором позики відповідач до цього часу не повернув позичені кошти. Такі обставини встановлені і ніким не оспорюються.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Щодо стягнення з відповідача процентів за час прострочення виконання зобов`язання, то суд враховує, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

Згідно з розписками від 27.02.2020 року та від 05.05.2020 року встановлено розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, яка складає 1% від суми за кожен день прострочення.

Відповідно до розписки від 27.02.2020 р. він зобов`язується повернути ОСОБА_1 суму позики у розмірі 8 000,00 грн. до 02.03.2020 року

Позивачем за розпискою від 27.02.2020 року, на суму 8000,00 грн. проведено розрахунок інфляційних втрат, пені та 3 % річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання:

-інфляційні втрати з 03.03.2020 р. по 16.04.2021 р. складає 748,80 грн.;

- пеня з 16.04.2020 р. по 16.04.2021 р. складає 29 280,00 грн.;

- 3 % річних з 03.03.2020 р. по 16.04.2021 р. складає 269,04 грн.

Відповідно до розписки від 05.05.2020 р. відповідач зобов`язується повернути ОСОБА_1 суму позики у розмірі 22 242, 00 грн. до 01.06.2020 року.

Позивачем за розпискою від 05.05.2020 року на суму 22 242,00 грн. проведено розрахунок інфляційних втрат, пені та 3 % річних, за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання:

- інфляційні втрати з 02.06.2020 р. по 16.04.2021 р. складають 1625,89 грн.

- пеня з 02.06.2020 р. по 16.04.2021 р. складає 70 951,98 грн.

- 3 % річних з 02.06.2020 по 16.04.2021 року складає 582,10 грн.

Розрахунок 3 % річних проведений позивачем правильно.

Також підлягає задоволенню вимога про стягнення інфляційних втрат та пені за період з 03.03.2020 р. по 16.04.2020 р. та з 02.06.2020 р. по 16.04.2020 р. Їх розрахунок проведений з урахуванням строків виконання зобов`язань.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору у розмірі 1355,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ціна позову в цій справі складає 133699,81 грн., відповідно належний розмір судового збору становить 1337 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за розпискою від 27.02.2020 року в розмірі 8 000, 00 грн.; 29 280,00 грн. пені; 748,80 грн. - інфляційних втрат та 269,04 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за розпискою від 05.05.2020 року в розмірі 22 242,00 грн.; 70 951,98 грн. - пені, 1625,89 грн. - інфляційних втрат та 582,10 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у відшкодування витрат із сплати судового збору 1 337,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: