Справа № 266/2528/21
Провадження № 2/266/798/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Маріуполь

22 червня 2021 року Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря Воропаєвій О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.05.2020 року о 15.40 годині, ОСОБА_2 , в м. Маріуполь в Центральному районі на перехресті вул. Митрополитська та вул. Аеродромна, керуючи транспортним засобом NissanX-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхала на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, та скоїла зіткнення з транспортним засобом Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого скоїла наїзд на транспортний засіб ЗАЗ-Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , та Mercedes-BenzVito 115 СДІ, державний номерний знак НОМЕР_4 . В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, внаслідок чого було завдано матеріальні збитки. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 263/6850/20 від 20.11.2020 у справі №263/6850/20 відповідача ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», яке 08.02.2021 року виплатило позивачу страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 31424,78 (33124,78 -2500,00 франшиза+800,00 витрати на послуги евакуатора) гривень, однак, сума отриманого страхового відшкодування є недостатньою для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу. Так, відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу №106 від 24.07.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 54303,29 гривень. Таким чином на користь позивача з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС`підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 23778,51 (54303,29 +2600,00 оцінка - 33124,78) гривень. Також з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7500,00 гривень (2500,00 франшиза та 5000,00 витрати під час розгляду справи № 263/6850/20). В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що пошкодження автомобіля спричинило у позивача хвилювання, нервозність, неспокій, позбавлення на тривалий час засобу пересування. Моральну шкоду просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , яку оцінює в 30000,00 гривень. Крім того позивачем були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12000,00 гривень, які просить стягнути з відповідачів пропорційно, та стягнути судовий збір.

07.05.2021 ухвалою судді відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, визначено строк для відповідачів для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзиви, роз`яснено строки та порядок надання суду доказів.

02.06.2021 відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС`надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що матеріальний збиток, завданий позивачу, як власнику автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно звіту № 20-D/82/6 від 25.01.2021 року ФОП ОСОБА_3 , без ПДВ на матеріали та запчастини, становить 33124,78 гривень. Позивач не навів та не надав жодних доказів, які б ставили під сумнів вказаний звіт. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 7312612 від 23.04.2020 року, франшиза становить 2500,00 гривень. ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в повному обсязі в розмірі 31424,78 гривень (33124,78 гривень вартість відновлювального ремонту без ПДВ - 2500,00 франшиза +800,00 гривень витрати на послуги евакуатора). Крім того, акт огляду транспортного засобу Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , було складено та проведено 01.06.2020 року, а повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду позивач подав до ПрАТ «Страхова група «ТАС» 27.05.2020 року, тобто на протязі 10 робочих днів, як наслідок відповідач не порушував строки згідно п. 34.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому вимоги позивача про стягнення 2600,00 гривень на витрати на проведення звіту № 106 від 24.07.2020 року є безпідставною. Також зазначає, що згідно Звіту № 106 від 24.07.2020 року, наданого позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ на матеріали та запчастини, становить 36170,84 гривень, тому вимога про стягнення 23 778,51 гривень є безпідставною та незаконною. Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило позивачу страхове відшкодування в повному обсязі.

Представника відповідача ОСОБА_2 , адвокат Калініченко А.В. надав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача ОСОБА_2 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі франшизи 2500,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень.

Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника - адвоката Орєхова М.В., позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд, дослідивши надані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.11.2020 року у справі № 263/6850/20, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 26.05.2020 року /а.с. 27-28/.

Постановою Донецького апеляційного суду від 24.12.2020 року, зазначену вище постанову- залишено без змін /а.с. 30-31/.

Автомобіль марки Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить позивачеві, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 /а.с.47/.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована ПрАТ «СК «ТАС», що не заперечується сторонами /а.с. 70/.

27.05.2020 року позивач ОСОБА_1 повідомив ПрАТ СГ «ТАС», що 26.05.2020 року о 15.40 годині сталося ДТП за його участі, з вини ОСОБА_2 . Зазначено, що учасниками ДТП є автомобіль Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником є ОСОБА_1 , водій ОСОБА_1 , автомобіль NissanX-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 /а.с. 91-92/.

Згідно акту огляду транспортного засобу, 01.06.2020 було проведено огляд вищевказаного транспортних засобу Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , представником страховика та зазначено характер пошкоджень.

З боку позивача будь-яких заперечень до акту не надходило. /а.с. 93-94/.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004

№ 1961-IV з подальшими змінами, чинними на момент виникнення спірних відносин у зв`язку із ДТП 20.02.2020 (далі за текстомЗакон № 1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

За положеннями пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

01.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до АТ СГ ТАС, в якій просив здійснити належне відшкодування в розмірі 54303,29 гривень /а.с. 16/.

За страховим актом № 03287/38/921 від 03.02.2021 року, сума страхового відшкодування становить 31424,78 гривень. Матеріальний збиток -33124,78 гривень, франшиза - 2 500грн, про що поінформовано листом ОСОБА_1 /а.с.95, 17/.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №20-D/82/6 від 25.01.2021 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , на дату оцінки 26.05.2020 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ складає 33124,78 гривень /а.с. 72-90/.

За даними виписки по банківському картковому рахунку ОСОБА_1 , 08.02.2021 на рахунок позивача від ПрАТ СГ ТАС надійшло страхове відшкодування у сумі 31424,78 гривень /а.с. 18/.

За положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, відповідно до вищезазначених вимог Закону позивач до відповідача АТ СГ ТАС не звертався, будь-яких вимог з приводу незгоди з розміром відшкодування не заявляв, тому вимоги про відшкодування шкоди з урахуванням ПДВ, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на Законі.

Отже, страховик ПрАТ СГ ТАС з дотриманням вимог п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, отримавши заяву ОСОБА_1 , визнав факт настання спірної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та визнав в контексті пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV майнові вимоги заявника, і протягом семи днів з дня її погодження виконав своє зобов`язання по виплаті погодженої суми страхового відшкодування у розмірі 31424,78 гривень, за відрахуванням франшизи в розмірі 2500грн, що за ст. 9 Закону України Про страхування і п. 36.1 ст. 36 Закону України не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

І саме в такому розмірі було здійснено фактично страхове відшкодування за переказом 08.02.2021р. на платіжну картку ОСОБА_1 /а.с. 18/, яке було прийнято позивачем без пред`явлення страховій компанії будь-яких зауважень.

В обґрунтування свої вимоги щодо відшкодування шкоди, позивач посилався на звітТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» № 106про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобувід 24.07.2020 року за підписом оцінювача ОСОБА_4 . Згідно з яким, вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин складає з ПДВ - 40000,40 гривень, без ПДВ - 36170,84 гривень /а.с. 33-46/. А також оплату послуг за проведення вищезазначеної авто товарознавчої оцінки пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Експертна компанія «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» в сумі 2600,00 гривень (платіжне доручення № від 10.07.2020 року)/а.с. 14, 15/.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 76 ЦПУ України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ціданівстановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електроннимидоказами; 2) висновкамиекспертів; 3) показаннямисвідків.

Оскільки позивачем не подавались до ПрАТ СГ ТАС будь-які заяви щодо незгоди з проведеною оцінкою то у страховика не виникло обов`язку проведення експертизи відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, отже позивачем не доведено необхідності здійснення таких витрат. Тому заявлена позивачем вимога про відшкодування збитків за оцінку ТЗ суд визнає не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Зобов`язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди покладається згідно із ст. 1194 ЦК України на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , була застрахована ПрАТ «СК «ТАС». Згідно з договором ліміт відповідальності за спричинену шкоду життю і здоров`ю становить 260000 грн., з шкоду заподіяну майну 130 000 грн., франшиза 2 500 грн. /а.с. 71/.

Поняття «франшиза» міститься устатті 9 Закону України «Про страхування»і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування.

Застосування франшизи передбачено статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як було встановлено, що сума завданих матеріальних збитків ОСОБА_1 у вигляді франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7312612 від 23.04.2020 року в сумі 2500 грн. страховиком не відшкодовано, за таких умов визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог по виплаті франшизи не суперечить вищенаведеному законодавству тому в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди у виді витрат під час розгляду справи № 263/6850/20 Жовтневим районним судом м. Маріуполя в сумі 5000 грн., суд вважаєтакими, що не ґрунтується на законі, оскільки вони не являються шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України, а належать до судових витратпов`язаних із розглядом іншої справи і їх відшкодування здійснюється в порядку процесуального судочинства у відповідній справі, про що також вказує Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року, тому ці вимоги не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , то суд приймає до уваги, що відповідно до ч.ч.1, 2ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК Українивстановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.4, 5ст.23 ЦК України).

Відповідно ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п.п.5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року, №1 від 27.02.2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками).

Суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП з вини відповідача ОСОБА_2 , він дійсно зазнав душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом внаслідок пошкодження його майна, про що надано лікарські документи, а саме: копію лікарняного листка непрацездатності, згідно з яким позивач перебував на лікарняному з 03.06.2020 року по 12.06.2020 року, та епікриз історії хвороби ОСОБА_1 . З якого вбачається, що позивач лікувався у лікаря невропатолога, діагноз: ситуативний невроз /а.с. 20-22/.

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем ОСОБА_2 правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

Таким чином суд, з урахуванням душевних страждань, нервових переживань пов`язаних із пошкодженням автомобіля і як наслідок позбавленням позивачем можливості користування ним, та виходячи з тривалості страждань, принципів розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольняє частково,у розмірі 15000,00 гривень та вважає, що вказана сума є достатньою для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 12000 гривень та витрати на судовий збір.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як вбачається з договору про надання професійної правничої допомоги від 26.03.2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Орєховим М.В., сума гонорару за надання правової допомоги загалом складає 12000,00 гривень /а.с. 50/. Також вказано, що клієнт сплачує погоджений гонорар до підписання договору в розмірі 6000 гривень, до 26.05.2021 року -6000 гривень. Разом з тим, позивачем не надано попередній розрахунок суми судових витрат та квитанції про сплату погодженого з адвокатом гонорару.

Таким чином позивач не дотримався вимог ч. 3 ст. 137, ч. 1 ст. 134 ЦПК України тому за відсутності попереднього розрахунку суд відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, відмовляє у їх стягненні.

Згідно зч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом визначено, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 1816,00 гривень, ціна позову вказана 61278,51 гривень, тобто позивач повинен був сплати згідно ЗУ «Про судовий збір» 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 гривень. Вираховуючи розмір шкоди (пропорційно), яка повинна бути стягнута з відповідача ОСОБА_2 , правильним є висновок про те, що з ОСОБА_2 підлягає до стягнення на користь позивача 1,48 % понесених судових витрат, що становить 259,00 гривень.

Керуючись ст.ст.4,13, 76-81,133, 141, 258,259,264,265,268,280 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України,Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_7 франшизу за полісом № АР/7312612 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів від 23.04.2020 в сумі 2500 грн., моральну шкоду в сумі 15000 грн., судовий збір в сумі 259,00 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог до ОСОБА_1 та до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 02.07.2021р.

Суддя: Шишилін О. Г.