Справа № 487/3952/19
Провадження № 2/487/82/21
09.06.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням,
Ухвалою суду від 28.05.2019 року відкрито провадження по справі та зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі №1кп/487/27/2018.
13.09.2019 року представником відповідача ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Вважає, що розмір матеріальної шкоди необґрунтований та не підтверджений належними доказами.
Ухвалою суду від 08.02.2021 року поновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
15.04.2021 року до суду надійшла заява про зменшення розмірі позовних вимог, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 в сумі 130419,26 гривень.
У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
28 травня 2016 року по вул. Центральній на виїзді з. м. Нова Одеса в районі розташування приміщення Новоодеської філії "Миколаївобленерго", в сторону м. Миколаєва, сталась дорожньо - транспортна пригода у результаті якої я отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ноги, а автомобіль яким я управляв значні механічні ушкодження.
11.11.2019 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області №482/779/17 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку нема. Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно приписів ст. 1166 та ст.1192 ЦК України потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи. зокрема, має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту.
При чому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.
У справі № 6-954цс16 Верховний Суд України надав такі висновки:
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком виключно в межах страхової суми і виключно у відповідності до умов договору. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15, постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року по справі № 754/1114/15-ц.
Таким чином, деліктне зобов`язання заподіювача шкоди виникло з факту завдання шкоди й буде припинено належним виконанням відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі.
Щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивач має право, і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд виходить з наступного:
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.
Визначаючи розмір завданої позивачу шкоди слід звернути увагу, що відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не наведено обставин, які б спростували їх правомірність.
Тому суд бере до уваги надані позивачем докази.
Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).
Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.
Як зазначалось вище позивачем надано рахунок-фактура № 693 від 25.08.2016 р. за послуги відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на загальну суму 179084,42 грн.
За вказаних обставин, розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню із відповідача становить 130 419,26 гривень : 129084,42 гривні - шкода завдана шляхом пошкодження транспортного засобу; 924,84 гривні - видатки на проведення автотоварознавчої експертизи; 10гривень комісія банку; 400 гривень - видатки на розміщення транспортного засобу на охоронювану автостоянку, за послуги ПП ОСОБА_3 .
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,4,5,12,76,78,141,206,263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) завдану матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 129 084,42 гривні, видатки на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 924,84 гривні, видатки на розміщення транспортного засобу на охоронювану автостоянку в сумі 400,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1304,19 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя В.В.Кузьменко