Справа №443/432/21
Провадження №2/443/989/21
РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Квітневе в особі Бібрської міської ради Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 2,1146 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088816 від 26.03.2001 року, виданого на підставі рішення Жидачівської районної Ради народних депутатів №226 від 22.09.2000 року та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Баковецькій сільській раді за № 816.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради Жидачівського району, загальною площею 2,1146 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088816 від 26.03.2001 року. Заповіту ОСОБА_2 щодо розпорядження своїм майном не залишила. Згідно довідки Новострілищанської селищної ради № 1076 від 28.10.2019 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею за даною адресою проживав і був зареєстрований син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_3 , внучка ОСОБА_4 та внук ОСОБА_5 . Зазначає, що оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Стверджує, що інших спадкоємців першої черги за законом немає, оскільки батько позивача ОСОБА_6 помер швидше за матір, а саме у 1961 році. Після смерті ОСОБА_2 позивач фактично прийняв спадщину, бо вступив в управління та володіння спадковим майном. Зазначає, що похоронив матір, продовжує проживати у спадковому будинку та користуватися присадибною ділянкою, вважає, що позивач фактично прийняв спадщину, однак юридично її не оформив.

Позивач вирішив юридично оформити спадщину після смерті матері, а тому звернувся до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Н.С. Медвідь із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №148/2019. 10.02.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Н.С. Медвідь для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на ім`я спадкодавця. Відтак, змушений звертатися до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав на спадкове майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 20.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті. Крім того, в порядку витребування доказів вирішено зобов`язати приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. в строк до 14 травня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №148/2019, яка заводилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.05.2021 року через канцелярію Жидачівського районного суду Львівської області приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. надіслано копію спадкової справи №148/2019, яка заводилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, з мотивів, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , зареєстрованим Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області та виданим повторно 23.02.2000 року. (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради Жидачівського району, загальною площею 2,1146 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088816 від 26.03.2001 року.

Заповіту ОСОБА_2 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою виданою Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 1076 від 28.10.2019 року (а.с.11).

Згідно довідки Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 1076 від 28.10.2019 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею за даною адресою проживав і був зареєстрований син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_3 , внучка ОСОБА_4 та внук ОСОБА_5 .

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 , 22.11.1932 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_1 Серії НОМЕР_3 від 16.05.1949 року, батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Інших спадкоємців першої черги за законом немає, оскільки батько позивача ОСОБА_6 помер швидше за матір, а саме у 1961 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого повторно серії НОМЕР_4 від 10.10.2019 року (а.с.9).

З матеріалів спадкової справи №148/2019, яка заведена після смерті ОСОБА_2 вбачається, що із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину звертався лише її син - ОСОБА_1 (а.с.33-39).

Предметом спору у даній справі є земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2,1146 гектара, розташована на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у листопаді 1995 року то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Постановою №1 від 10.02.2021 року (а.с.14) приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом заповітом після смерті його матері, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на майно.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивач позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно із ст .ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Позивач стверджує, Державний акт на право приватної власності на землю втрачено.

ОСОБА_1 звернувся у Відділ у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із заявою щодо надання інформації про наявність у ОСОБА_2 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

23.12.2020 року довідкою відділу Держгеокадастру (а.с.12) повідомлено, що згідно книги реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХIII сесії Жидачівської районної Ради народних депутатів від 22.09.2000 року №226, на гр. ОСОБА_2 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії III-ЛВ №088816 від 26.03.2001 року. Реєстраційний номер 816. Площа земельної ділянки 2,1146 га. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема - оформленню спадщини нотаріусом.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 ,суд вважає, що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування за законом права на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 2,1146 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088816 від 26.03.2001 року, виданого на підставі рішення Жидачівської районної Ради народних депутатів №226 від 22.09.2000 року та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Баковецькій сільській раді за № 816.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 липня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка