справа № 489/5757/20 провадження №2/489/755/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Сухно А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації

встановив:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує права позивача щодо його гідності, зобов`язання спростувати інформацію шляхом розміщення оголошення та на найближчому засіданні правління ОСББ із запрошенням інших співвласників, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що є співвласником ОСББ «Космонавтів, 74» та призначений наказом відповідача заступником голови правління та головою комісії із списання товарно-матеріальних цінностей. На початку жовтня 2020 року відповідач розмістив оголошення щодо засідання правління ОСББ, в порядку денного якого назвав поведінку позивача неадекватною та такою, що призвела до зриву бухгалтерського обліку за вересень 2020 року та до створення ненормальної морально-психологічної обстановки в роботі правління через те, що позивач відмовився роздруковувати та підписувати акти на списання матеріальних цінностей, які мали значні помилки.

Посилаючись на те, що викладена в оголошенні відповідача інформація є недостовірною та принижує його честь та гідність, позивач просить задовольнити позов шляхом:

- визнання недостовірною та такою, що принижує права позивача на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію, розповсюджену ОСОБА_3 в оголошенні про те, що у четвер 29.10.2020 відбудеться відкрите засідання правління ОСББ «Космонавтів, 74», зокрема в п. 2 порядку денного, «Розгляд питання щодо НЕАДЕКВАТНОЇ ПОВЕДІНКИ Голови комісії із списання щодо цінностей заступника голови правління ОСОБА_1 , що призвело до ЗРИВУ БУХГАЛТЕРСЬКОГО ОБЛІКУ ЗА ВЕРЕСЕНЬ 2020 року ТА ДО СТВОРЕННЯ НЕНОРМАЛЬНОЇ МОРАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ ОБСТАНОВКИ В РОБОТІ ПРАВЛІННЯ»;

- зобов`язання відповідача спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію шляхом розміщення оголошень, які мають бути розташовані біля входу в під`їзди № 1-4 житлового будинку по АДРЕСА_1 , розміщення в соціальній мережі VIBER, а також озвучення відповідачем на найближчому засіданні правління ОСББ із запрошенням інших співвласників, яке відбудеться після набрання чинності рішенням суду наступного тексту спростування: «В оголошенні про те, що у четвер 29.10.2020 відбудеться відкрите засідання правління ОСББ «Космонавтів, 74», зокрема в п. 2 порядку денного, мною стверджувалося про неадекватну поведінку Голови комісії із списання щодо цінностей заступника голови правління Бившева Г.В., що призвело до ЗРИВУ БУХГАЛТЕРСЬКОГО ОБЛІКУ ЗА ВЕРЕСЕНЬ 2020 року ТА ДО СТВОРЕННЯ НЕНОРМАЛЬНОЇ МОРАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ ОБСТАНОВКИ В РОБОТІ ПРАВЛІННЯ, наступним повідомляю що, ця інформація не відповідає дійсності і повністю мною спростовується, також прошу ОСОБА_1 прийняти мої вибачення з цього приводу»;

- стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву від 24.03.2021 відповідач зазначив, що між сторонами існує відкритий конфлікт, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вжиті відповідачем в оголошенні терміни є оціночними судженнями та позивачем не доведено порушення такою інформацією його особистих немайнових прав та завдання йому моральної шкоди.

11.06.2021 позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача про «неадекватну поведінку» позивача не є оціночним судженням, а наявність між сторонами конфліктної ситуації не дає права відповідачу розповсюджувати недостовірну інформацію та принижувати честь і гідність позивача.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Протокольною ухвалою суду від 27.04.2021 задоволено клопотання відповідача про виклик свідків.

У судовому засіданні 01.07.2021 позивач та його представник вимоги позову підтримали, просили про їх задоволення. Відповідач проти задоволення позову заперечував через його недоведеність.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником ОСББ «Космонавтів, 74» та наказом відповідача від 03.03.2020 № 03 призначений головою комісії із списання товарно-матеріальних цінностей як заступник голови правління (а.с.32).

На початку жовтня 2020 року відповідач розмістив на під`їздах № 1-4 будинку АДРЕСА_1 , а також в соціальній мережі VIBER у групі ОСББ, оголошення щодо засідання правління ОСББ, в порядку денного якого назвав поведінку позивача неадекватною та такою, що призвела до зриву бухгалтерського обліку за вересень 2020 року та до створення ненормальної морально-психологічної обстановки в роботі правління (а.с.8-10,11).

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Під поняттям «ділова репутація», як особистого немайнового блага, слід розуміти усталену оцінку фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні чи негативні суспільно значимі діяння (поведінку), як правило в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій, тощо), що відома оточуючим, і в силу цього відображена в суспільній свідомості, як думка про особу з точки зору моралі даного суспільства чи соціальній групи.

Згідно положень частин першої - третьої статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом частини першої статті 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів.

Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

У статті 1 Закону України «Про інформацію» її визначено як документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі й навколишньому природному середовищі.

Верховний суд України у пункті 18 постанови Пленуму від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 15 Постанови, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до пункту 15 Постанови, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Кваліфікація поданої в тексті негативної інформації як фактологічної (ствердної) або суб`єктивно-оцінної (суб`єктивна думка, припущення, оцінне судження) має значення для з`ясування підстав юридизації спірного тексту, наявність або відсутність його елементів у площині правового регулювання. Відсутність у висловлюваннях маркерів суб`єктивної модальності, оцінних слів, конструкцій та інших показників, що виражають невпевненість, сумніви автора щодо вірогідності висловлюваного (гіперболи, алегорії, сатира, риторичні питання), а також спеціальних вставних конструкцій та прислівників, що виражають оцінність, невпевненість, підкреслюють вірогідність повідомлюваного, і вказують на те, що висловлюване є суб`єктивною думкою та поглядом автора на подію, його суб`єктивною оцінкою того, що відбувається, а отже відбивають його особисту точку зору та ставлення до описуваної події і не можуть бути перевірені на предмет відповідності дійсним фактам.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Згідно зі статтею 47 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Тому за змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки містинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Враховуючи наведене, та досліджуючи зміст оприлюдненої інформації, що міститься в оголошенні, показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , допитаних у судовому засіданні стосовно конфліктної ситуації між сторонами, суд вважає, що вміст речень (висловлювань), оприлюднених в оголошенні не містить фактичні дані, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Посилання на образливу характеристику як «неадекватна поведінка» не містить у собі фактів, а є оціночним судженням відповідача хоча і неприємного характеру про особистість особи, яка є головою комісії із списання товарно-матеріальних цінностей, та по суті є критикою, оцінкою дій такої особи. А відомості, які стосуються зриву бухгалтерського обліку за вересень 2020 року та створення ненормальної морально-психологічної обстановки в роботі правління, не мають взагалі образливих висловів, а визначають критику дій особи, яка вплинула на неможливість проведення бухгалтерського обліку в ОСББ та припущенням можливого та надуманого розвитку подій.

Отже, за статтею 277 ЦК України оціночні судження не можуть бути предметом судового захисту і спростування, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997).

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Залежно від обставин справи висловлювання, що є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

В той же час недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції.

Такі факти позивачем не доведені та судом не встановлені.

Крім того, суд звертає увагу, що спосіб захисту позивача в частині прийняття вибачень від відповідача, сам по собі суперечить вимогам статей 19, 34 Конституції України та роз`ясненням, викладеним у пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1, за яким суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Згідно вимог частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів у справі.

За такого, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту приниження честі, гідності та ділової репутації шляхом розповсюдження недостовірної інформації відповідачем. Будь-яких принизливих висловлювань в оголошенні відповідача не міститься, в них викладено лише події та думки, яким ОСОБА_3 надав власну оцінку, яка відрізняється від оцінки позивача, а оскільки оціночні судження спростуванню не підлягають, інформація викладена в оголошенні відповідача не може бути визнана судом недостовірною та підстави щодо зобов`язання її спростувати відсутні.

Стягнення моральної шкоди в даному випадку є похідною вимогою від вимог про визнання інформації недостовірною та спростування інформації. Оскільки в задоволенні позовних вимог про визнання інформації недостовірною та спростування інформації судом відмовлено, відповідно не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн.

Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з вищезазначених підстав.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають, так як суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса листування: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 06.07.2021.

Суддя І.В.Коваленко