Справа №263/2498/21
Провадження №2 /263/1295/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

при секретарі Тимошенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності за правом спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності за правом спадкування за азконом після смерті ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано 28.08.1997 року Маріупольським БТІ. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, у зв`язку з чим вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було надано оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Як зазначає позивачка, біржовий контракт було втрачено, а отримати дублікат вона не має змоги, оскільки 23.03.2006 року ТОВ «Маріупольська універсальна товарна біржа» була припинена, правонаступники відсутні. Таким чином, оскільки в інших спосіб отримати свідоцтво про право на спадщину позивачка не має змогу, просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, від її представника, адвоката Алексєєнко В.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивачки, на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, Маріупольської міської ради, у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, з`ясувавши думку представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд її вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначені у справі підготовчі судові засідання, роз`яснено учасникам справи їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень, а також порядок подачі доказів.

Ухвалою від 01.03.2021 року задоволено клопотання позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвалою від 30.06.2021 року зарито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61536862 від 04.09.2020 року, зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу донецької області Ляшенко В.Г. від 25.01.2021 року №27/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Причиною зазначено відсутність документів, що посвідчують право власності на квартиру.

З копії біржевого контракту №16260 (договору купівлі-продажу) від 13.08.1997 року вбачається, що ОСОБА_2 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційного свідоцтва Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 28.08.1997 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі біржевого контракту №16260 від 13.08.1997 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 15 липня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надані ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 15.03.2021 року за №426 копії технічного паспорту та правових документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають наданим позивачкою.

Відповідно до наданих приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ляшенко В.Г. від 27.04.2021 року №159/01-16 копій матеріалів спадкової справи, 04.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Однак постановою від 25.01.2021 року №27/02-31 останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом.

Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 1259 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Доказами по справі підтверджується наявність родинних зав`язків між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті рідної матері ОСОБА_2 . Прийнявши спадщину, позивач отримав право на все майно, що належало спадкодавцю, включаючи і спірну квартиру.

Необхідно враховувати, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

При цьому, тлумачення ст. 1259, ст. 1296 ЦК України дає підстави для висновку, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини і у випадку, коли спадкодавець не здійснив державну реєстрацію права на майно, що входить до складу спадщини. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку (правова позиція Верховного Суду у постанові від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16?ц).

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна (квартири) спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість (квартира).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак, у даній справі позивачка, звернулась до суду із позовною вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом саме у зв`язку із неможливістю одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на майно, тому спадкові права ОСОБА_1 підлягають судовому захисту, оскільки, враховуючи фактичні обставини даної справи, остання позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку. (Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 487/9435/15-ц).

Таким чином, зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину як єдиний спадкоємець після смерті матері ОСОБА_2 є підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 263?265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності за правом спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Шевченко