справа № 278/3495/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Петровської Ю.Р., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на свою користь на утримання спільної дитини аліменти та додаткові витрати. Вимоги обґрунтовано тим, що сторони є батьками дитини, в утриманні якої відповідач перестала приймати будь-яку участь, чим порушує права позивача.

Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання і заперечень щодо такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили суд повністю задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату час та місце проведення судового засідання, вкотре не з`явилась, така чергова неявка визнана судом без поважних причин та здійснена з метою зловживання процесуальними правами, направлена на безпідставне затягування справи, а тому судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність такого учасника.

Заслухав пояснення позивача та його представника, дослідив надані докази і заслухав показання свідків, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та користується пільгами передбаченими законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.9-10).

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період часу з 9 жовтня 1999 року по 14 січня 2020 року (а.с.11,16).

Відповідач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та отримувала код платника податків (а.с.12,13).

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14,15).

Позивач та відповідач зареєстровані і проживають у одному житловому будинку.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Суд не вважає права позивача порушеними діями чи бездіяльністю відповідача. Так само, судом не встановлено вчинення відповідачем дій, які б порушували права неповнолітньої дитини сторін. Щонайменше, доказів такого досліджено не було та судом не встановлено. Безробітний стан позивача не є безумовною підставою для стягнення аліментів з відповідача. Крім цього, питання про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі можливе лише у випадку доходу відповідача нерегулярно або іншим не грошовим способом. Судом встановлено, що відповідач працює у поліції, отримує регулярний дохід в грошовій формі, тому такі доводи позивача є голослівними.

На переконання суду взагалі звернення позивача із даним позовом є безпідставним, оскільки місце проживання дитини, на утримання якої ставиться питання про стягнення аліментів, ніяким органом не вирішувалось на користь батька дитини. Дані правовідносини не були предметом дослідження компетентних органів та не розглядалось судом у рішенні про розірвання шлюбу. Навпроти, наявні, досліджені та зазначені судом матеріали свідчать про спільне проживання дітей та батьків у одному будинку.

Показання свідків, допитаних за клопотанням позивача, суд не приймає до уваги, як такі, що не стосуються предмету спору, адже їх зміст є сумнівним та джерело походження інформації щодо того, що відповідач не приймає участі у майновому забезпеченні спільної дитини є не достовірним. Так, свідки повідомили, що відповідач з літа 2020 року не проживає з позивачем та дітьми і не надає допомоги у їх утриманні. Однак, з адреси спільного з позивачем місця проживання відповідач отримує листи, що направлялись судом та таку адресу зазначає відповідач і в направлених на адресу суду поштових відправленнях. Обізнаність щодо прийняття участі у майновому забезпеченні дитини свідками, односельцями, які не є родичами сторін у справі викликає у суду великий сумнів. Посилання на джерело такої інформації на дочку сторін, на утримання якої вирішується стягнення аліментів, на переконання суду, не є належним способом доказування, адже таку дитини, враховуючи її п`ятнадцятирічний вік, можливо було саму опитати у судовому засіданні.

У сукупності всі встановлені відомості, вважаються судом такими, які штучно спотворені для отримання формального рішення суду про стягнення аліментів.

Так само, суд не приймає до уваги довідку сільської ради № 1791 від грудня 2020 року (а.с.17) про склад сім`ї відповідача, у який входять лише двоє спільних з відповідачем дітей, без відповідача у даній справі, оскільки така інформація видана на підставі свідчення сусідів без особистого дослідження фактичних відносин органом місцевого самоврядування відповідними, підпорядкованими і компетентними службами. Крім цього, така інформація суперечить фактичним обставинам справи, встановленим і зазначеним раніше судом.

За таких обставин, суд не вважає наявними підстави для застосування судового захисту порушених прав позивача.

Результати вирішення спору не дають підстав для вирішення долі судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Повне рішення виготовлене 25 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян