Справа № 316/2483/19
Провадження № 2/316/37/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.,

за участі секретаря судового засідання Журавльової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодар, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, про визначення фактичного місця проживання дитини з матір`ю, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, в якій просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 03.10.2009 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, відповідний актовий запис №348. ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 . Однією сім`єю вони проживали з дати реєстрації шлюбу, а саме з 03.10.2009 року до 31.03.2018 року. Подружнє життя виявилось невдалим, сторони не змогли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань, виховання дитини, тощо. У зв`язку з даними обставинами 31.03.2018 року, вона зібрала свої речі та разом з сином повернулась до свого попереднього помешкання за місцем реєстрації. За домовленістю між сторонами син залишився жити з нею. В березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та 09.10.2018 року рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. ОСОБА_3 грошові кошти на утримання сина не надавав, у зв`язку з чим, 02.04.2018 року позивач подала до суду заяву про видачу судового наказу. 17.04.2018 року було видано судовий наказ та з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини. З березня 2018 року між сторонами тривалий час існувала усна домовленість, щодо графіку спілкування сина з батьком. Спілкування відповідача з сином відбувалось один раз на два тижні. У зав`язку з тим, що добровільний графік зустрічей та їх період носив мінливий характер і порушувався графік розпорядку дня дитини, позивачка завжди просила відповідача узгоджувати даний час з нею, а відповідач в більшості випадків ігнорував дане прохання і телефонував синові напряму. 26.07.2018 року виконавчим комітетом Енергодарської міської ради було ухвалено рішення яким затверджено графік часу зустрічей з сином відповідача по справі. Але відповідач досить часто його порушував. Вона зверталась до нього з наміром узгодити питання зустрічей. Перешкод чи заборони, щодо побачення з дитиною відповідно до графіку позивачка відповідачу не чинила. Як стало їй відомо згодом, 04.09.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою про визначення місця проживання з батьком, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів з матері. З березня 2018 року відповідач жодного разу не звертався з наміром узгодити питання щодо переїзду сина до нього на постійне місце проживання. Позивачка має змогу гідно виховувати сина не обмежуючи його потреби.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.12.2019 року відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.28).

17.01.2020 року через канцелярію Енергодарського міського суду Запорізької області надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 про об`єднання в одне провадження даної цивільної справи з цивільною справою за позовною заявою ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком (а.с.35).

Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2020 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про об`єднання справ в одне провадження було відмовлено (а.с.38).

Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.02.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду (а.с.127).

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, згідно змісту позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала у повному обсязі, згідно змісту відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Судом встановлено, що 03.10.2009 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклав шлюб з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 03.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 8).

Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 23.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 9).

З матеріалів справи встановлено, що 17.04.2018 року Енергодарським міським судом Запорізької області було видано судовий наказ за яким з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і не більше десяти прожиткових мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

26.07.2018 року рішенням Енергодарської міської ради Запорізької області №216 було призначено часи зустрічі ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_5 з дотриманням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.11).

09.10.2018 року Енергодарським міським судом Запорізької області було винесено рішення по справі №316/328/18 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Судом встановлено та підтверджується Висновком №01-01-40/5261 від 20.12.2018 року, що позивач ОСОБА_3 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де малолітня дитина має окрему кімнату, яка обладнана та упорядкована усім необхідним та створені сприятливі умови для проживання дитини. Відповідач ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_5 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , де малолітня дитина має окрему кімнату, яка обладнана та упорядкована усім необхідним, забезпечена повноцінним харчуванням та належним доглядом, створені сприятливі умови для проживання дитини.

Згідно характеристики, доданої до позовної заяви, ОСОБА_1 з 01.11.2016 року працює на підприємстві ФОП « ОСОБА_6 », яка за цей час зарекомендувала себе ініціативним працівником, у колективі користується повагою і авторитетом (а.с.14).

Згідно характеристики від 20.01.2020 року, доданої до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_3 з червня 2015 року займається в тренажерному залі спортивно-оздоровчого комплексу ВП ЗАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» та за цей час проявив себе як цілеспрямована людина який серед колективу користується авторитетом (а.с.72).

Відповідно до частин 5 та 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брали участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Відповідно до змісту Висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради №01-01-40/5261 від 20.12.2018 року про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймаючи до уваги той факт, що малолітній на сьогоднішній день мешкає разом з матір`ю, яка не перешкоджає спілкуванню батька з сином, враховуючи взаємну симпатію і довіру дитини до матері, так і до батька та керуючись ст.6 Декларації про права дитини, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач, як на підставу заперечень на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Враховуючи положення статей 7, 13 СК України, частини 4 статті 10 ЦПК України і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді цієї категорії справ суди обов`язково застосовують Конвенцію про права дитини від 20.11.1989 р. ратифіковану Україною 27.02.1991 р. (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

ЄСПЛ у пункті 100 Рішення від 16.07.2015 р. у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09, вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

З урахуванням зазначеного Рішення ЄСПЛ у справі у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 р., заява №2091/13, в якому зазначено про необхідність ретельного вивчення того, чи існували підвищені ризики захисту і безпеки дитини під час проживання з матір`ю (пункт 82); дослідження стабільності середовища дитини для забезпечення її найкращих інтересів (пункти 83-84).

У своєму рішенні «Хант проти України» від 07.12.2006 р. (заява №31111/04), ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (§54).

На рівні внутрішнього законодавства України, принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

За положеннями частин 1 та 2 статті 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто немає самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно положень ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має на праві власності частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_3 від 26.02.2007 року виданого Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради (а.с.19).

Згідно довідки від 17.10.2019 року №11115, наданої позивачем, про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, ОСОБА_5 разом з матір`ю зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13).

Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи судом, малолітня дитина - ОСОБА_5 , проживає разом з матір`ю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення від 03.10.2018 року №249 виданого Комунальним некомерційним підприємством «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Енергодарської міської ради Запорізької області малолітній ОСОБА_5 спостерігається у педіатра, на огляди до якого його приводить завжди тільки мати, яка виконує всі призначення і рекомендації лікарів (а.с.21).

Відповідно до характеристики від 20.01.2020 року, малолітній ОСОБА_5 відвідує гурток «Скаут» в Енергодаському центрі туризму, краєзнавства та спорту з жовтня 2019 року на заняття до якого, його приводить як мати так і батько. (а.с.21).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 01.11.2019 року за адресою фактичного місця проживання позивача разом з дитиною: АДРЕСА_1 , встановлено, що дитині виділена окрема кімната з всіма необхідними меблями, сезонним одягом, шкільним приладдям (а.с.18).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 10.09.2018 року за адресою фактичного місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 , встановлено, що дитині виділена окрема кімната з всіма необхідними меблями, одягом, іграшками (а.с.60).

Суд дійшов висновку, що батько і мати дитини, створили своєму синові всі необхідні умови для його нормального проживання.

Судом встановлено, між сторонами склалась певна модель поведінки, відповідно до якої дитина проживає постійно із матір`ю, проте періодично і систематично, спілкується з батьком, тобто саме така модель спілкування між батьками та малолітньою дитиною, є природною для дитини.

При цьому, суд зауважує, що при вирішення питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , судом, у тому числі, враховано, що середовище, в якому зараз росте та розвивається дитина, забезпечує їй захист і безпеку з точки зору здорового розвитку, стабільності, при цьому, враховано і вік дитини і те, скільки часу і за яких обставин дитина проживає окремо від батька, при цьому, завдяки і турботі матері, дитині забезпечена повноцінна можливість безперешкодного спілкування зі своїм батьком, забезпечена всім необхідним для позитивного виховання.

Визначення ж місця проживання дитини з батьком, на даний період часу, на думку суду, зруйнує стійке середовище в якому розвивається дитина, до якого вона звикла, та яке, не дивлячись на певні неприязні відносини, змогли забезпечити дитині її батьки, та в якому дитина почуває себе гармонійно, а отже руйнування сталого образу життя дитини, може завдати шкоди її інтересам, оскільки призведе до корінної зміни сталого життєвого устрою дитини, зміни його побутових умов та звичок, що, на думку суду, негативно вплине на психічний стан малолітньої дитини, а отже не може бути застосовано на даний час.

Аналізуючи висновок служби у справах дітей, у сукупності із встановленими по справі обставинами, суд вважає його обґрунтованим та таким, що, відповідає, в першу чергу, інтересам самої малолітньої дитини та не вбачає підстав для відхилення зазначеного в ньому висновку щодо доцільності проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Враховуючи, як зазначено вище, що фактичним місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її з матір`ю, та враховуючи положення законодавства, суд дійшов висновку про доцільність такого проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 , а отже вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 19, 29, 161, 179-181 СК України, ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 77-83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 271, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, про визначення фактичного місця проживання дитини з матір`ю задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційного порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення може подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням положень ч.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» та п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба