№ 468/846/21-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

02.07.2021 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Баштанської об`єднаної територіальної громади Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального органу Миколаївської області Бороздіна О.Г.),

ВСТАНОВИВ:

30.06.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Баштанської об`єднаної територіальної громади Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального органу Миколаївської області Бороздіна О.Г.).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В тексті позовної заяви позивач вказує, що є спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_3 та на його звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки наданими документами не підтверджений факт прийняття спадщини спадкоємцем, бо відповідно до наданих документів спадкодавець був зареєстрований один за адресою свого проживання.

При цьому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Тобто, за загальним правилом, визначеним в Главах 87, 89 ЦК України, здійснення права на спадкування та оформлення спадкоємців в спадкових правах здійснюється через нотаріуса і лише у тих випадках, коли об`єктивно неможливо спадкоємцеві оформитись в спадкових правах через нотаріуса (наприклад відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та інше) суд вправі визнати за таким спадкоємцем право власності на майно в порядку спадкування.

Натомість, вбачається, що позивач не втратив можливість оформити свої права на спадщину у нотаріуса, за умови надання ним доказів прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , в тому числі відповідного судового рішення про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

За будь-яких обставин, встановлення судом такого факту є необхідною умовою і для оформлення спадкоємця в спадкових правах в нотаріуса, і для визнання в судовому порядку за таким спадкоємцем права власності на спадкове майно в порядку спадкування, оскільки відповідно до ст. 1268 ЦК України умовою набуття права на спадщину є прийняття такої спадщини спадкоємцем.

Натомість, позовна заява не містить опису обставин того, що позивач не має об`єктивної можливості оформити свої спадкові права на майно за умови встановлення факту його проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, який при відсутності щодо цього спору між спадкоємцями взагалі може бути встановлений судом в порядку окремого провадження за місцем проживання заявника відповідно до ст. 316 ЦПК України.

Або ж такий факт, як передумова визнання права власності на спадкове майно має бути встановлений судом в позовному провадженні, за умови його заявлення як окремої позовної вимоги.

Крім того, відповідно до пп. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В якості співвідповідача позивач вказує юридичну особу з вказівкою на її код ЄДРПОУ, проте заявлена в позовній заяві назва такої юридичної особи не узгоджується з даними ЄДРПОУ, оскільки в даному випадку юридичною особою є відповідна місцева рада, як орган місцевого самоврядування, а не територіальна громада, яку така місцева рада уповноважена представляти, оскільки власне територіальна громада статусу юридичної особи не має.

За таких обставин подана позовна заява за своєю формою не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

У зв`язку з цим, позивач має усунути описані вище недоліки позовної заяви, привівши її зміст у відповідність до вимог ст. 175 ЦПК України.

За таких обставин відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 185, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Баштанської об`єднаної територіальної громади Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для виправлення вказаних в описовій частині ухвали недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною і повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суддя