Ухвала

07 липня 2021 року

м. Київ

справа № 161/13174/17

провадження № 61-10652ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лавренчук Олександр Володимирович, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Комунального підприємства «Луцькводоканал», Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Луцької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Комунального підприємства «Луцькводоканал», Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 140 511,82 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У червні 2021 року скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лавренчук О. В., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року - 2 270 грн.

Предметом спору у цій справі є вимоги майнового характеру про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 140 511,82 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, що у сумі становить 190 511,82 грн, яка є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000).

Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Касаційна скарга не містить обґрунтування випадків, передбачених підпунктами а) б) в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями ЦПК України могли вимагати касаційного розгляду справи.Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року та постанова Волинського апеляційного суду від 26 травня 2021 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лавренчук Олександр Володимирович, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Комунального підприємства «Луцькводоканал», Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець