Справа №443/429/21
Провадження №2-о/443/51/21
РІШЕННЯ

іменем України

05 липня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ,заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Жидачівська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт спільногопроживання з 2007 року з його батьком ОСОБА_4 до дня його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви, покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , який до дня смерті проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Зазначає, що батькові на праві особистої власності належала земельна ділянка розміром 1,2462 га. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку. Стверджує, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що пропущено піврічний термін. Зазначає, що з 2007 року і до дня смерті батька фактично проживав з ним, вели спільне господарство, доглядав за хворим батьком та поховав його. Встановлення факту сумісного проживання необхідне для звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від від 18.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 ,заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Жидачівська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без руху.

Ухвалою від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився, однак від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги просить задоволити.

Занітересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги визнають та просять їх задоволити.

Представник заінтересованої особи Жидачівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з цим суд визнає неявку представника заінтересованої особи неповажною та вважає, що справу можливо слухати у його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення заявника, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як видно з копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 24.10.2015 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Покрівці Жидачівського району Львівської області /а.с.6/.

Померлий ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 20.10.1979 року /а.с.5/.

Згідно акту сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 №20 від 08.02.2021 року, виданої виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради /а.с.7/, ОСОБА_1 , проживав без реєстрації сумісно з батьком ОСОБА_5 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 . Син допомагав батькові по веденні господарства двору, підтриманні будинку та господарських будівель у належному стані.

З копії паспорта ОСОБА_1 , вбачається, що він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 18.03.1997 року по 09.10.2008 року, та з 09.10.2008 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 /а.с.3/.

Звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропуском піврічного терміну на подання такої заяви /а.с.11/.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України предбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідність реалізації неим права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українін», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Разом з тим, заявник просить встановити факт сумісного проживання з батьком із 2007 року, однак, заявник не надав суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу, який би підтверджував факт проживання заявника разом із батьком саме з 2007 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, суд приходить до переконання, що матеріалами справи, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 проживав разом із батьком ОСОБА_5 до дня його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 , а тому заява підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 81, 258, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, ст.1216-1218, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України суд,

вирішив:

Заяву задоволити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований у АДРЕСА_2 , разом із його батьком ОСОБА_5 на момент його смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .в с.Покрівці Жидачівського району Львівської області.

В решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка