СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. №759/16340/20

пр. №2-о/759/84/21

24 лютого 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участі секретаря судового засідання Савіцькій Л.Д., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, починаючи з 31 березня 1991 року з ОСОБА_2 до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що 30 березня 1991 року було зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З моменту реєстрації шлюбу проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , з двома неповнолітніми дітьми. В серпні 1997 року вона отримала трикімнатну квартиру від підприємства ДП «Антонов», де перебувала на квартирному обліку, за адресою: АДРЕСА_2 . 30 травня 2008 року вказане житло було приватизовано в рівних частках на трьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 01 березня 2016 року шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний, але фактично вони проживали однією сім`єю, вели спільний побут, мали спільний бюджет, сплачували комунальні платежі і як раніше вважали себе чоловіком та дружиною. Крім того вони були зареєстровані за однією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер. Організацію поховання та всі витрати пов`язані з цим заявник взяла на себе. Коли заявник звернулась до нотаріуса з метою отримання спадщини, то було роз`яснено, що для прийняття спадщини необхідно рішення суду на підтвердження проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з офіційним розлученням заявника та спадкодавцем. З урахуванням викладеного просила заяву задовольнити.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до судового розгляду.

Від заявника та заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Суд, врахувавши заяви заявника та заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, письмові показання свідка, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_1 (актовий запис № 514373), (а.с. 12).

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Як зазначає заявник в своїй заяві, нотаріусом в усному порядку було роз`яснено відсутність підстав для видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки у спадкоємця відсутні докази того, що вона проживала зі спадкодавцем не менше як п`ять років до дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, яка передбачає: «у четверту чергу право власності на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини».

Сім`я є первинною й основною ланкою побудови будь-якого суспільства. Вона є відправним пунктом у формуванні дитини як особистості та активного члена суспільства, громадянина держави.

Зі ст. 3 Сімейного кодексу України вбачається визначення сім`ї, як первинного та основного осередку суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі:

- укладеного шлюбу;

- кровного споріднення;

- усиновлення;

- на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

П.21 ППВСУ від 30.05.2008 р.№7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік),які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК (435-15) не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показами свідків.

Заявником на підтвердження факту сумісного проживання надано наступні докази.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 з 19 серпня 1997 року зареєстрований був за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11). Також. за даною адресою по сьогоднішній день зареєстрована ОСОБА_1 (а.с. 20).

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 30.05.2008 року № НОМЕР_2 , що право приватної сумісної власності належить: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.8).

Також відповідно до письмових показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , де підтверджується факт проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_2 більше 20 років. Також вказали, що заявник та померлий проживали однією сім`єю як чоловік та жінка та завжди вважали, що вони були чоловіком та дружиною.

Суд приймає до уваги письмові покази свідків, які підтвердили, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам.

Як вбачається із заяви, заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 починаючи з 31 березня 1991 року по часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Виходячи з предмету спору та норм чинного законодавства, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами спору, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 31 березня 1991 року по 10 травня 2020 року підпадають під застосування Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 р.), нормами якого чітко визначено реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому, зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1 січня 2004 року по 10 травня 2020 року.

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням заявника, наданих письмових доказів та письмові пояснення свідків, суд прийшов висновку про доведеність заявлених вимог щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві з 01січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 328, 1261, 1264,1270 ЦК України, ст. ст. 3 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та керуючись ст. ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_4 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О.Горбенко