25.02.2021 Справа № 363/1453/19
25 лютого 2021 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: - Баличевої М.Б., секретаря - Рибка І.Є., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Заріцького С.М. , представника відповідача Андрейко О.І. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Заріцького С.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно -
15 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Заріцький Сергій Миколайович звернувся до суду із вказаною заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 363/1453/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.
Заява обґрунтувала тим що, при ухваленні рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.02.2021 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, тому з позивача повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Заріцький С.М. подану заяву про ухвалення додаткового рішення суду по вказаній цивільній справі повністю підтримали та просили її задовольнити.
Представник відповідача - адвокат Андрейко С.І. заперечував щодо задоволення заяви позивача та її представника про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки останніми не було документально підтверджено витрати ОСОБА_1 на правову допомогу.
Вислухавши думку учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення по справі з наступних підстав.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників процес справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2021 року позовні вимоги задоволені та визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Разом із цим, дійсно судом при ухваленні рішення від 10 лютого 2021 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі, а тому суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 16.09.2019 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 10.02.2021 року про оплату ОСОБА_1 послуг професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. та які міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст.133, 137, 270,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5000,00 (п`яти тисяч) гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.03.2021 року.

Головуючий: М.Б. Баличева