Справа № 308/8388/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши заяву керівника Ужгородської окружної прокуратури про забезпечення позову в цивільні справі за позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та витребування земельної ділянки,-

встановив:

01.07.2021 керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просить:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 30.10.2018 за №1302 в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :50:001:0359, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, передання її у власність.

2. Витребувати від ОСОБА_3 , земельну ділянку за кадастровим номером :50:001:0359, площею 0,1000 га на користь територіальної громади міста Ужгород.

Одночасно з позовною заявою керівником Ужгородської окружної прокуратури подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :50:001:0359, площею 0,1000 г, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що предметом спору є земельна ділянка, яка вибула з волі власника, на думку позивача, незаконно. Встановлено, що рішенням № 1302 від 30.10.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :50:001:0359, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з передачею її у власність. У подальшому вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 30.06.2020 року, відчужено ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ). Разом з тим, в ході моніторингу реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 вже скористався своїм правом на отримання безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Ужгородської міської ради від 12.09.2014 року за № 1431 щодо передачі у власність земельної ділянки за кадастровим номером :33:001:0177 у розмірі 0,0835 га, а тому рішення за № 1302 від 30.10.2018 прийнято в супереч вимогам земельного законодавства України, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним, а земельна ділянка витребуванню на користь територіальної громади .

Заявник вказує, що оскільки обставини справи свідчать про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди інтересам сторони, яку представляє позивач, здійснюючи конституційну функцію, яка полягає у тому, що подальша реалізація у будь-який спосіб земельної ділянки може призвести до того, що втрачається сенс подальшого розгляду заявлених позовних вимог, а також може зробити неможливим відновлення порушених інтересів держави та виконання ймовірного рішення суду по заявленим позовним вимогам, у зв`язку із чим необхідним є запровадження заборони щодо вчинення дій, спрямованих на реалізацію предмету спору шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

З урахуванням того, що арешт земельної ділянки ніяким чином не зможе призвести до спричинення збитків, адже такий лише унеможливить продати земельну ділянку без будь-яких обмежень щодо її використання, вважає, що зустріне забезпечення застосуванню не підлягає.

У зв`язку з вищевикладеним, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у виді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З контекстного аналізу зазначених норм вбачається, що значення вказаних заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову,зокрема,згідно з п.1 ч.1зазначеної статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положенням ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як встановлено судом, предметом позову в даній праві є : визнання незаконним та скасування рішення № 1302 від 30.10.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» в частині затвердження ОСОБА_1 проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :50:001:0359, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; витребування від ОСОБА_3 , земельну ділянку за кадастровим номером :50:001:0359, площею 0,1000 га на користь територіальної громади міста Ужгород.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ужгородської міської ради від № 1302 від 30.10.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :50:001:0359, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з передачею її у власність. У подальшому вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 30.06.2020 року, відчужено ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.06.2020 року, вказану земельну ділянку відчужено ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), яка на даний час є власником земельної ділянки в цілому.

Згідно представленого суду, витягу з рішення Ужгородської міської ради № 1431 від 12.09.2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 вже скористався своїм правом на отримання безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та отримав у власність земельну ділянку за кадастровим номером :33:001:0177 у розмірі 0,0835 га в АДРЕСА_2 .

Отже прийняте Ужгородською міською радою рішення від № 1302 від 30.10.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :50:001:0359, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з передачею її у власність є спірним з точки зору земельного законодавства, на що посилається заявник (позивач).

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суддя приходить до висновку, що оскільки нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером :50:001:0359, площею 0,1000 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , щодо якої ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову, є предметом спору, з урахуванням того, що після затвердження рішенням Ужгородською міською радою проекту землеустрою щодо відведення у власність зазначеної земельної ділянки, така була відчужена ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, то існує обґрунтоване припущення, що дане майно може бути знову відчужене, тобто наявні передбачені процесуальним законодавством підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене майно.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства та роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, співрозмірності заходів, який позивач просить вжити у порядку забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, прихожу до переконання, що вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення користь позивача.

За таких обставин, приходжу до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає до задоволення шляхом накладення арешту на нерухоме майно земельну ділянку за кадастровим номером :50:001:0359, площею 0,1000 га, що знаходиться АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову в суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157, 247, 259-261, 352-354 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву керівника Ужгородської окружної прокуратури про забезпечення позову в цивільній справі позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та витребування земельної ділянки задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову в цивільній справі позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядуваннята витребування земельної ділянки, а саме: накласти арешт на нерухоме майно земельну ділянку за кадастровим номером :50:001:0359, площею 0,1000 га, що знаходиться АДРЕСА_1 .

Позивач (стягувач): Ужгородської окружна прокуратура, що знаходиться за адресою:вул. Небесної Сотні, 6, Закарпатська область.

Відповідач (боржник): Ужгородська міська рада, , що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Поштова, 3.

Відповідач (боржник): ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали направити для виконання до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (площа Шандора Петефі, будинок 14, офіс 57, м. Ужгород, Закарпатська область) та учасникам справи для відома.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи,якому повна ухвала суду не була вручена удень її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя К.С. Дегтяренко