Постанова

Іменем України

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 661/1702/17

провадження № 61-17341св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Новокаховська міська рада Херсонської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2020 року

у складі судді Чирського Г. М. та постанову Херсонського апеляційного суду

від 07 жовтня 2020 року в складі колегії суддів: Вейтас І. В., Радченка С. В., Семиженка Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Новокаховського міського суду Херсонської області з позовом до Новокаховської міської ради Херсонської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майно шляхом заборони вчиняти дії з підготовки до продажу земельної ділянки

на конкурентних засадах.

Позов обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності

на нерухоме майно від 01 жовтня 2008 року НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської ради Херсонської області на підставі рішення від 23 вересня 2008 року № 335, вона є власником нежитлового приміщення загальною площею 1 004,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,5467 га, кадастровий номер :01:001:0382, за адресою:

АДРЕСА_1 , право власності на яку не оформлене, проте вона має переважне право на її отримання у власність.

Новокаховська міська рада Херсонської області, вважаючи, що частина належного їй майна, а саме: змощення 1 (асфальтне, площа 1 146,00 кв. м), змощення 11 (тротуарна плитка, площа 1 122,00 кв. м.), змощення 111 (асфальтно-бетонне, площа 12,5 кв. м), є рухомим майном, вчиняє дії щодо підготовки до продажу земельної ділянки, на якій розташоване змощення,

на земельних торгах.

Посилаючись на те, що проведення цих торгів загрожує її праву власності, згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просила усунути перешкоди у користуванні належним їй майном шляхом заборони Новокаховській міській раді Херсонської області здійснювати продаж

на конкурентних засадах (земельних торгах) земельної ділянки загальною площею 5467,00 кв. м, на якій знаходиться належне їй нерухоме майно,

за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення «А», загальною площею 1 004,6 кв. м, при ньому - підвал «під літ. А», прибудова літ. «а», ґанок літ. «а1», ґанок літ. «а2», ґанок літ. «а6», в`їзд в підвал літ. «В», вхід в підвал літ. «в», підвал «під літ. а», змощення 1 (асфальтне, площа 1 146,00 кв. м), змощення 11 (тротуарна плитка, площа 1 122,00 кв. м), змощення 111 (асфальтно-бетонне, площа 12,5 кв. м).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня

2020 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду

від 07 жовтня2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Новокаховської міської ради Херсонської області від 15 грудня

2016 року № 622, на яке позивач посилається як на підставу своїх вимог щодо оскарження наміру відповідача продати спірну земельну ділянку на земельних торгах, частково скасоване рішенням Новокаховського міського суду

від 26 червня 2018 року у справі № 661/4040/17, тому на час звернення до суду

з цим позовом не має юридичної сили.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача на користування нерухомим майном, розташованим на земельній ділянці площею 0,5467 га, яка перебуває в комунальній власності, не порушені, до того ж відповідач

не заперечує її право на належне оформлення своїх прав на спірну земельну ділянку.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, погодився

з рішенням суду першої інстанції та доповнив висновок суду тим, що погоджена документація із землеустрою від 18 липня 2017 року № 318-14/12, на яку посилається позивач, була виготовлена на підставі частково скасованого рішення Новокаховської міської ради Херсонської області від 15 грудня

2016 року № 622 щодо земельних ділянок АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_4.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої

й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року й ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що судами попередніх інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16.

Вважає, що суди не врахували принцип нерозривності земельної ділянки

та розташованого на ній нерухомого майна, а тому її права на земельну ділянку порушені.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу Новокаховська міська рада Херсонської області просить відмовити в її задоволенні, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Вказує, що оскаржувані судові рішення є законними й обґрунтованими, а позивач не довела жодного порушення її прав на земельну ділянку.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 661/1702/17, витребувано справу з Новокаховського міського суду Херсонської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 жовтня 2008 року серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 23 вересня 2008 року

№ 335, ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення загальною площею

1 003,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нежитлове приміщення загальною площею 1 004,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , складається з нежитлового приміщення літ. «А», загальною площею 1 004,6 кв. м, при ньому: підвал «під літ. А», прибудова літ. «а», ґанок

літ. «а1», ґанок літ. «а2», ґанок літ. «а6», в`їзд в підвал літ. «В», вхід в підвал

літ. «в», підвал «під літ. а», змощення 1 (асфальтне, площа 1 146,00 кв. м), зміщення 11 (тротуарна плитка, площа 1 122,00 кв. м), змощення 111 (асфальтно-бетонне, площа 12,5 кв. м).

Відповідно до рішення Новокаховської міської ради від 26 грудня 2008 року

№ 991 між позивачем та Новокаховською міською радою 22 січня 2009 року укладено договір № 1242 оренди земельної ділянки площею 0,2240 га

за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0076, для розміщення та обслуговування нежитлової будівлі адміністративного корпусу з приміщеннями оздоровчого комплексу фітнес-центру терміном на 3 роки, реєстраційний запис від 13 лютого 2009 року

№ 06. Дія договору припинилась у зв`язку із закінченням строку

на який його було укладено, а саме 22 січня 2012 року (том 1, а. с. 37).

Відповідно до угоди від 1 березня 2010 року № 1 внесені зміни до договору

від 18 червня 2008 року № 50 оренди земельної ділянки площею 0,3227 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:014:0093, з цільовим призначенням для розміщення

та обслуговування кафе з літнім майданчиком, автостоянки та будівництва офісу і торгового центру, строком на три роки. Земельна ділянка вільна від забудови. Дія договору припинилась у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, 01 березня 2013 року (том 1, а. с. 38).

Також встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0382, площею 0,5467 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Витягу

з державного земельного кадастру, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Нова Каховка з цільовим призначенням: 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, вид використання: для розміщення та обслуговування нежитлового приміщення адміністративного комплексу з фітнес-клубом та автостоянкою.

Рішенням Новокаховської міської ради від 15 грудня 2012 року № 622 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

у власність (шляхом викупу) орієнтовною площею 0,5467 га на АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування нежитлового приміщення адміністративного комплексу з фітнес клубом та автостоянкою. Відомості про те, на чиє ім`я було надано дозвіл, в рішенні відсутні (том 1, а. с. 71, 87).

Рішенням Новокаховського міського суду від 26 червня 2018 року у справі

№ 661/4040/17 визнано незаконним та скасовано пункт 1.2. Новокаховської міської ради Херсонської області від 15 грудня 2016 року № 622 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності».

Відомостей про те, що рішенням міської ради затверджено проект землеустрою та продажу ОСОБА_1 земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,5467 га, немає.

Рішенням Новокаховської міської ради Херсонської області від 26 квітня

2018 року № 1330 «Про питання використання земельної ділянки

на АДРЕСА_1 » визнано право позивача та ОСОБА_2 на викуп земельної ділянки площею 0,2240 га (із загальної площі 0,5467 га)

на АДРЕСА_1 , для розміщення та обслуговування нежитлової будівлі, адміністративного корпусу з приміщеннями оздоровчого комплексу фітнес-центру (том 2, а. с. 37).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі -

ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, а саме рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожен має право звернутися до суду

за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При вирішенні позову про захист порушених прав суд з`ясовує, чи існує

у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний

за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який

є ефективним (пункт 57 постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року

у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 316-319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складають права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на розсуд власника, якщо такі дії не суперечать закону.

Власник має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном, тобто може звертатися

до суду з негаторним позовом.

Негаторний позов, тобто позов про усунення перешкод у користуванні, -

це позов власника до особи, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження власністю.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди

чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований

на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. При негаторному позові, власник, який звертається

за захистом, зберігає майно у своєму володінні. Права та інтереси власника можуть бути порушені і в тих випадках, коли майно не вибуває з його володіння, але треті особи створюють перешкоди у користуванні чи розпорядженні майном. Формула негаторного позову має такий вигляд: власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були пов`язані з позбавленням права володіння. Тобто негаторний позов - це позов володіючого власника до будь-якої особи про усунення перешкод, які вона створює у користуванні чи розпорядженні майном. При цьому, негаторний позов характеризується такими ознаками:

1) власник, який звертається за захистом, зберігає майно у своєму володінні. Порушення права власності полягає найчастіше у тому, що треті особи створюють власникові певні перешкоди у користуванні належним йому майном, або внаслідок певних обставин власник не може фактично розпоряджатися належним йому за законом майном, маючи це майно у своєму володінні.

З негаторним позовом може звертатися як власник, так і титульний володілець, причому останній - як проти третіх осіб, так і проти власника.

2) сутністю вимог за негаторним позовом є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом. Тому на негаторний позов

не поширюються вимоги щодо строків позовної давності, оскільки з негаторним позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує правопорушення. Якщо

ж перешкоди у користуванні чи розпорядженні майном усунуті, то відповідно відсутні підстави і для звернення з негаторним позовом.

3) власник має право вимагати усунення порушення його прав, якщо дії третіх осіб мають неправомірний характер. Негаторний позов не може бути пред`явлено, якщо дії відповідача ґрунтуються на відповідному чинному законі чи договорі.

4) негаторний позов, як засіб захисту права власності, застосовується, якщо сторони не перебувають у договірних стосунках. При наявності договору порушення права власності захищається нормами зобов`язального права.

Положення щодо захисту права власності на земельну ділянку містяться

у частині другій статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України),

за якою власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення

не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою,

і відшкодування завданих збитків. Згідно з пунктами «б», «д» частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував

до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

З наведених вище підстав, касаційний суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений позивачем спосіб - шляхом заборони Новокаховській міській раді Херсонської області здійснювати продаж на конкурентних засадах (земельних торгах) земельної ділянки, має бути наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування

з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Проте позов про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном подано позивачем щодо земельної ділянки, на яку вона не мала права власності або постійного користування.

При цьому відповідач не заперечує право позивача на належне оформлення (відведення) земельної ділянки, не чинить перешкод у вільному користування саме нерухомим майном, що належить позивачці, так само як і не чинить перешкод у користуванні земельною ділянкою, на якій безпосередньо розміщене належне позивачці нерухоме майно.

Крім того, відповідно до частини другої статті 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування

на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд),

що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, отже колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що права позивачки на користування нерухомим майном, яке розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0382, яка в свою чергу перебуває у комунальній власності,

не порушені.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій, порушивши норми процесуального права, не взяли до уваги правову позицію, викладену

у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі

№ 6-253цс16 щодо застосування статті 120 ЗК України, на увагу не заслуговують, оскільки ухвалені у цій справі рішення не суперечать цій правовій позиції.

До того ж суд встановив, що рішенням Новокаховської міської ради від 26 квітня 2018 року № 1330 «Про питання використання земельної ділянки

на АДРЕСА_1 » за власниками нерухомого майна: ОСОБА_1

та ОСОБА_2 , визнано право на викуп земельної ділянки площею

0,2240 га (із загальної площі 0,5467 га) на АДРЕСА_1 , для розміщення

та обслуговування нежитлової будівлі, адміністративного корпусу

з приміщеннями оздоровчого комплексу фітнес-центру, кадастровий номер :01:003:0076, яка раніше орендувалась відповідно до договору оренди земельної ділянки від 13 лютого 2009 року № 06.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення

є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів

не спростовують.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на те, що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове рішення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня

2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун
М. Є. Червинська