Справа № 145/1941/19
Провадження № 22-ц/801/1282/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 рокуСправа № 145/1941/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Ліннік Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який поданий його представником адвокатом Киришовим О. В., до ОСОБА_2 , державного реєстратора Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області Кіосака Ігоря Олександровича, Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Шепеля К. А. від 18 березня 2021 року,

встановив:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом, за яким просив скасувати запис індексний номер 43898473 від 07 листопада 2018 року, вчинений державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області Кіосаком І. О. про державну реєстрацію права власності на будівлю розвантажувального майданчика, позначеного на плані комунального підприємства «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ВОБТІ») літ. «А» з прибудовою «а», загальною площею 205,2 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є власником частки у майні колективного сільськогосподарського підприємства «Ворошилівське» (далі КСП «Ворошилівське») (майнового паю) відповідно до сертифікату серії ХІХ № 001010 від 17 липня 2019 року. Вважав реєстрацію права власності на це нерухоме майно на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 22 липня 2002 року, протоколу № 3 від 04 липня 2002 року та свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майнового сертифікату) серії ВІ ХІХ № 001257, виданого 10 липня 2002 року, незаконною, тому що рішення загальних зборів співвласників майна КСП «Ворошилівське» про виділення цього майна ОСОБА_2 не приймалося.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року позов задоволено. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності запис: індексний номер 43898473 від 07 листопада 2018 року, вчинений державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області Кіосаком І. О. про державну реєстрацію права власності на будівлю розвантажувального майданчика, позначеного на плані КП «ВОБТІ» літ. «А» з прибудовою «а», загальною площею 205,2кв. м, розташовану по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 . Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не надав доказів законності набуття права власності на спірне нерухоме майно, зокрема акту його приймання-передачі та рішення зборів співвласників майна КСП «Ворошилівське» про виділення цього майна ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції самостійно змінив відповідача у справі з державного реєстратора Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області на державного реєстратора Тиврівської селищної ради Вінницької області, не витребував із Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області реєстраційну справу на спірний об`єкт нерухомого майна, а відтак прийшов до передчасного висновку про незаконність державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нього. Звертав увагу, що ОСОБА_1 , набувши у власність частку у майні колишнього КСП «Ворошилівське» в порядку спадкування, із заявою про виділення йому в натурі відповідної частки не звертався, а тому вважав, що реєстрація права власності на будівлю розвантажувального майданчика з прибудовою, що належав до пайового фонду КСП «Ворошилівське» за ОСОБА_2 не впливає на обсяг прав та обов`язків позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Суд установив, що 15 червня 2016 року ОСОБА_1 в порядку спадкування набув право власності на майновий пай в майні КСП «Ворошилівське» с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області загальною вартістю 870074 грн на частку в розмірі 0,24 відсотки, що становить 2088 грн 00 к.

ОСОБА_2 належить частка у майні колишнього КСП «Ворошилівське» в розмірі 1,25 відсотків, вартістю 10941 грн 00 к.

Згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державний реєстратор Тиврівської раййонної державної адміністрації Вінницької області Кіосак І. О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43898473 від 7 листопада 2018 року, провів державну реєстрацію права власності на будівлю розвантажувального майданчика «А», прибудова «а», загальною площею 205,2 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 .

Відповідно до копії технічного паспорта на громадську будівлю, будівля розвантажувального майданчика, що по АДРЕСА_1 , складається з 4 складських приміщень, загальною площею 205,2 кв. м.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також Закон № 1952), державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону № 1952 (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час звернення з позовом у цій справі) унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

За змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення рішення суду першої інстанції), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому суд першої інстанції помилкового застосував до спірних правовідносин сторін такий спосіб судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права позивача.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 756/13679/16-ц.

З урахуванням істотної зміни з 16 січня 2020 року і на час ухвалення оскаржуваного судового рішення матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, апеляційний суд дійшов висновку, що обраний позивачем та застосований судом спосіб захисту скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, не відповідає вимогам закону та не є ефективним, тобто таким, що забезпечує відновлення прав позивача у випадку доведеності їх порушення внаслідок дій відповідачів щодо реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити.

Рішення Жмеринського міскрайонного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 , який поданий його представником адвокатом Киришовим О. В., до ОСОБА_2 , державного реєстратора Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області Кіосака Ігоря Олександровича, Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 02 липня 2021 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета