17.06.2021 Справа № 2-184/02
Р І Ш ЕН Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2002 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

при секретарі Вилегжаніній М.В.

адвокатів Матвійчук В.П., Іващенка А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

ОСОБА_3

3-я особа Відділ паспортно-реєстраційної та міграційної роботи

Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві

Про усунення перешкод в користуванні власною квартирою

Та за зустрічним позовом

ОСОБА_4

Що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 ,

ОСОБА_5

До ОСОБА_1

Про визнання недійсним договору дарування квартири

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2001 року до суду звернулась з позовом позивачка до відповідачів про усунення перешкод в користуванні квартирою і виписці їх з квартири, Тоді ж з зустрічним позовом до суду звернулась ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , про визнання договору дарування квартири недійсним..

В судовому засіданні позивачка по основному позову, її довірча особа підтримали позовні вимоги в повному обсязі і суду пояснили, що 15 лютого 2001 року відповідачі Бурови подарували їй квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат. Перший раз Бурових вона побачила в день підписання договору дарування, ніяких грошей вона за квартиру їм не платила. Спілкувався з ними її чоловік, що і представляє її інтереси в суді. Оскільки відповідачі не виписуються з квартири , чим порушують умови договору дарування, просять їх позов задоволити та виписати їх з спірної квартири. Зустрічний позов не візнає, оскільки ОСОБА_7 ніяких інших угод з ОСОБА_6 не мала, а мав її чоловік ОСОБА_8 , який 02.02.2001 року позичив ОСОБА_5 32 / тридцять дві/ тисячі гривень строком на 10 днів, для того, щоб той міг відкрити кіоск та пілораму, а 15.02.2001 року передав ОСОБА_5 ще 20 /двадцять тисяч/ гривень. За те, що ОСОБА_8 позичив ОСОБА_5 гроші, Бурови подарували його дружині квартиру.Коли гроші позичались. То було з ОСОБА_5 обумовлено, що якщо, той не поверне гроші, то замість цього продасть або подарує квартиру.

Відповідачі, їх довірча особа в судовому засіданні свій зустрічний позов по підставам ч. 2 ст. 58 ЦК України підтримали в повному обсязі і суду пояснили, що 24 січня 2001 року ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_8 , з яким домовився про отримання грошей в займ, для можливості почати свої справи, строком на один рік, в якості гарантії повернення боргу їх двокімнатна квартира передавалась в залог. Від ОСОБА_8 станом на 15.02.2001 року вони отримали 4 /чотири/ тисячі доларів США. Дарувати квартиру його дружині ОСОБА_1 , ніколи не збирались. Підписуючи документи у нотаріуса вважали, що підтверджують свої зобов?язання по поверненню грошей та відповідальністтю квартирою, в разі неповернення грошей. 52 / п2ятдесят дві/ тисячі гривень ні від ОСОБА_1 , яку перший раз побачили 15.02.2001 року в день підпису договору, ні від ОСОБА_8 , крім 4 тисяч доларів США, не брати.Просять їх позов задоволити, оскільки договір дарування є притворною угодою, що мала за мету приховати договір займу. Фактично отримані гроші зобов?язуються повернути, з вартості їх квартири. В задоволенні позову ОСОБА_1 просять відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, довірчих осіб, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні основного позову підлягає відмовити.

Встановлено, що 15 лютого 2001 року був посвідчений договір дарування,на підставі якого ОСОБА_2 , ОСОБА_5 подарували, а ОСОБА_1 прийняла в дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 /а.с.6/

Як було встановлено в судовому засіданні, і це підтвердили сторони, перший раз ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і ОСОБА_2 зустрілись у приватного нотаріуса. До цього не зустрічались і не були знайомі, але з 24 січня 2001 року ОСОБА_5 знав її чоловіка ОСОБА_8 .

Згідно ст. 58 ч. 2 ЦК України недійсною визнається угода, укладена з метою приховати іншу угоду / удавала угода/.

В судовому засіданні було встановлено, І це підтвердили довірча особа ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 що ОСОБА_5 взяв в займ у ОСОБА_8 гроші строком на один рік, за які зобов?язався відповідати спірною квартирою, що належала йому та його матері ОСОБА_2 на праві сумісної власності. Гроші особисто ОСОБА_8 передавались ОСОБА_5 , ОСОБА_2 від ОСОБА_8 нічого не отримувала.

Зі слів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 гроші були отримані в сумі 4000 / чотири/ тисячі доларів США. ОСОБА_8 стверджує, що передав ОСОБА_5 52 /п?ятдесят дві/ тисячі гривень. В матеріалах справи/а.с. 33/ є розписка відповідно до якої ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 в борг 52/ п?ятдесят дві/ тисячі гривень 2 лютого 2001 року, які зобов?язується повернути до 12 лютого 2001 року. але як було встановлено в судовому засіданні перший раз ОСОБА_1 . Бурови побачили тільки 15 лютого 2001 року, особисто грошей їм вона не передавала. Як пояснив ОСОБА_8 гроші ОСОБА_5 в борг давав він, а розписку писав від імені дружини.

Суд приходить до висновку, що фактично між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в лютому 2001 року був укладений договір займу грошей в розмірі 4000 / чотирьох/ тисяч доларів США строком на один рік, в якості гарантії повернення боргу ОСОБА_5 зобов?язався відповідати спірною квартирою. Суд не може взяти як доказ розписку/а.с. 33/ про суму боргу, оскільки ця розписка складена з порушенням - ОСОБА_7 яка вказана, як особа, що передавала гроші. Як було достовірно встановлено в суді, цього не робила. Крім того, ця розписка з?явилась в матеріалах справи вже після пояснень ОСОБА_1 в суді. Що грошей за квартиру вона не платила, ОСОБА_6 побачила вперше тільки в день підпису договору 15.02.2001 року, в зв?язку з чим їй ці люди подарували квартиру їй невідомо.

Посилання ОСОБА_10 стосовно того. що оскільки був укладений договір дарування, то він не заявляв би до ОСОБА_5 претензій стосовно боргу суд оцінює критично, оскільки строк позовної давності по цим правовідносинам ще не пройшли, а розписка після оформлення договору дарування знищена не була.

Відповідно до ст. 58 ЦК України якщо суд встановить, що оспорена угода є удаваною, укладенною з метою приховання іншої угоди, суд визначаючи угоду укладену сторонами недійсною, разом з тим зазначає, яка між сторонами укладена угода, що приховувалась і застосовує правила, які регулюють цю угоду.

В судовому засіданні було безспірно встановлено, що договір дарування квартири між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 є удаваною угодою, з метою приховання угоди займу грошей між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в сумі чотири тисячі гривень. Враховуючи, що ОСОБА_8 не є стороною в договорі дарування, не є стороною в даному судовому процесі, спір відносно стягнення сум, що були передані ним ОСОБА_5 в борг, їх розміру повинні вирішуватись в окремому судовому провадженні.

Оскільки Бурови наміру дарувати квартиру не мали, в позові ОСОБА_1 до них про усунення перешкод в користуванні квартирою і виписці їх з квартири підлягає відмовити.

Керуючись ст. 58 ч. 2 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 62, 155, 202, 203 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 ,3-я особа Відділ паспортної реєстрації та міграційної роботи Оболонського РУ ГУ МВС України в м. києві про усунення перешкод у користуванні власною квартирою та виписці відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування від 15 лютого 2001 року квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки це угода удавана, з метою приховати договір займу між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який був накладений на підставі ухвали Мінського місцевого суду м. Києві від 1 жовтня 2001 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва на протязі одного місяця з наступного дня після проголошення рішення.

Суддя