Провадження № 4-с/760/240/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., за участю:

секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

представника скаржника - Уманець Т.Г. (довіреність від 22.12.2020);

представника боржника - Гайдамаченко В.Г. (ордер від 11.01.2021),

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Проц Віктора Степановича /далі - держвиконавець ОСОБА_2 / (03022, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15), заінтересована особа (боржник): ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ),

В С Т А Н О В И В:

Скарга та її мотиви

16.12.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , датована 11.12.2020, за підписом представника - адвоката Уманець С.Г. (діє на підставі ордеру) на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, в якій в порядку ст.ст. 447, 448, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ставиться питання про:

- визнання неправомірною бездіяльності держвиконавця Проц В.С. за період з 15.01.2020 по 11.12.2020 у виконавчому провадженні № 34918958 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1874 виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій з врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження»);

- зобов`язання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Проц В.С. або іншої посадової особи Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34918958 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874 виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом м. Києва із врахуванням норм ЗУ «Про виконавче провадження», які б були направлені та свідчили б про перевірку майнового стану боржника та фактичне примусове виконання листа № 2-1874 виданого 15.05.2007 із врахуванням норм ЗУ «Про виконавче провадження»;

- стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначив, що 10.05.2007 рішенням Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 2-1784 вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2007 року і до його повноліття.

На виконання вказаного рішення 15.05.2007 Солом`яиським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-1784, який було пред`явлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в місті Києві Під час виконання виконавчого провадження № 10395618 з примусовою виконання виконавчого листа № 2-1874 виданого Солом`яиським районним судом міста Києва 15.05.2007, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницькою районного управління юстиції в місті Києві було встановлено, що боржник працює в ТОВ "Яснер ЛТД. що територіально відноситься до відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції міста Києва.

25.10.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34918958 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1874 виданого Солом`янським районним судом міста Києва 15.05.2007.

15.01.2020 державним виконавцем Проц В.С. винесено постанови про передачу виконавчого провадження до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постанову про прийняття виконавчого провадження вказаним відділом.

Також скаржник вказує, що з інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, вбачається, що держвиконавцем ОСОБА_2 в період з 15.01.2020 по 11.12.2020, не були виконані вимоги передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874 виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва, зокрема та не обмежуючись із дотриманням строків та порядку визначеного п. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 1 розділу IX Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, а саме:

- належним чином та в строки, не виявлено та не накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім`я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;

- не здійснено заходів автоматизованого арешту коштів боржника в електронному вигляді за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим документом про стягнення аліментів;

- належним чином та в строки не здійснено перевірку наявності рухомого майна за місцем реєстрацїї/проживання Боржника, не накладено арешт на рухоме майно боржника;

- не направлено запити до реєстраційних органів (територіальні сервісні центри МВС України, Реєстраційної служби. Департамент державної реєстрації та нотаріату. Державна служби з питань безпечності харчових продуктів та захист) щодо наявності у власності Боржника належного йому майна: транспортник засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об`єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, котрі містяться в електронних базах даних державних реєстрів;

- не витребувано від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур. їх опису та арешту;

- не направлено запити до Державіюі авіаційної служби України про наявність у власності Боржника належного йому в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України;

- не направлено запити до Міністерства економічного розвитку та торгівлі про наявність за Боржником в Єдиному реєстрі одержувачів контрольних марок для маркування примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеонрам, комп`ютерних програм, баз даних;

- не направлено запити до Державної фіскальної служби України про наявність та/або відсутність щодо митного оформлення за Боржником зовнішньоекономічних операцій (експорт/імпорт товарів, тощо);

- не направлено запити до структурного підрозділу районного (обласного) підпорядкування філії "Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг" про наявність та/або відсутність Боржника серед власників об`єктів промислової власності;

- не направлено запити до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті. їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність інформації - відомостей, котрі містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи щодо суден, власником або судновласником яких є Боржник;

- не направлено запити до Міністерства юстиції України про наявність та/або відсутність інформації - відомостей, котрі містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про записи щодо юридичних осіб, власником яких є Боржник, з метою подальшого звернення стягнення на частку учасника товариства;

- не направлено запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та або відсутність Боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів, та звісно при його виявлені не здійснено відповідних т а належних виконавчих дій;

- не направлено запити до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води, та звісно при його виявлені не здійснено відповідних та належних виконавчих дій;

- не застосовано та не вжито інших та можливих заходів у виконавчому провадженні.

Зважаючи на зазначене, скаржник вважає, що своєю не ефективністю, несвоєчасністю і в не повному обсязі вчиненні виконавчих дій, держвиконавцем ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1874 виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва, були порушені засади виконавчого провадження.

Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.12.2020 з урахуванням вимог ст. 450 ЦПК України вказану скаргу було прийнято до розгляду та, зокрема, задоволено клопотання про витребування доказів судом, у зв`язку з чим Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зобов`язано надати до дати судового засідання належним чином завірену копію виконавчого провадження № 34918958 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874, виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30.12.2020 скаргу ОСОБА_1 призначено на 11.01.2021. При цьому Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно зобов`язано надати до дати судового засідання належним чином завірену копію виконавчого провадження № 34918958 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874, виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.01.2021 розгляд скарги ОСОБА_1 було відкладено на 26.01.2021. При цьому судом втретє витребувано матеріали виконавчого провадження № 34918958 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874, виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва, та попереджено про можливість застосування судом заходів процесуального примусу у разі невиконання вимог суду щодо подання витребуваних доказів та неповідомлення про неможливість подання таких доказів.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.01.2021 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича, заінтересована особа: ОСОБА_3 , до 09.02.2021. При цьому, вчетверте зобов`язано Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції до дати судового засідання надати Солом`янському районному суду міста Києва належним чином завірену копію виконавчого провадження № 34918958 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874, виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва.

Станом на 09.02.2021 витребувані судом матеріали виконавчого провадження № 34918958 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874, виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва, суду надані не були.

Присутнім у судових засіданнях 26.01.2021 та 09.02.2021 представника скражника та боржника оголошувався склад суду та право на відвід. Відводів складу суду не заявлено.

У судове засідання 09.02.2021 держвиконавецт ОСОБА_2 не з`явився. Про судове засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.

Згідно з ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) скарга на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на зазначене, заслухавши думку присутніх представників, з метою дотримання розумних строків судового провадження, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги по суті у судовому засіданні 09.02.2021.

Процесуальні заяви у справі

26.01.2021 до суду надійшла заява представника скражника про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, в якій ставиться питання про стягнення з суб`єкта оскарження за рахунок бюджетних асигнувань Глосіївського районного відділу державної виконавчої служби на користь скаржника витрат на правничу допомогу в сумі 8 750,00 грн.

Така заява обґрунтована тим, що скражником ( ОСОБА_1 ) укладено договір про надання правової допомоги від 02.12.2020 № 90/2 від 02.12.2020 з адвокатським обєднанням «ЮСТІС», згідно з п. 4.1 якого розмір гонорару за правничу допомогу, визначену у п. 1.1 цього договору, становить 8 750,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи до відповідної заяви надано:

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом в рамках виконання умов договору від 02.12.2020;

- акт наданих послуг від 25.01.2021 згідно договору від 02.12.2020.

У судовому засіданні 09.02.2021 представник скаржника вимоги скарги підтримав у повному обсяз, надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Предстаник боржника щодо задоволення скарги не запересував, залишив розгляд скарги на розсуд суду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Встановлені судом обставини

Матеріалами справи підтверджено, що 10.05.2007 рішенням Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 2-1874 вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, сина ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2007 і до його повноліття.

На виконання вказаного рішення, 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-1874, який було пред`явлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в місті Києві.

Під час виконання виконавчого провадження № 10395618 з примусовою виконання виконавчого листа № 2-1874 виданого Солом`янським районним судом міста Києва 15.05.2007, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницькою районного управління юстиції в місті Києві було встановлено, що боржник працює в ТОВ «Яспер ЛТД», що територіально відноситься до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районною управління юстиції міста Києва.

27.07.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до постанови від 27.07.2012 про закінчення виконавчого провадження № 10395618 заборгованість по аліментам станом на 01.07.2012 становила 36 803,87 грн.

25.10.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34918958 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1874 виданого Солом`янським районним судом міста Києва 15.05.2007.

30.10.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено до ТОВ «Яспер ЛТД» з вказівкою - «проводити стягнення з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно у розмірі: 1/4 частини всіх видів заробітку, з яких 25% - поточні аліменти, 25% - в рахунок погашення боргу, яка станом на 01.07.2012 складає - 36 803,87 грн, а з 02.07.2012 головному бухгалтеру нараховувати згідно заробітку боржника».

06.03.2018 вимогою державного виконавця зобов`язано ТОВ «Яснер» надати інформацію щодо наявності трудових відносин з боржником, його доходи, звіт про здійснені відрахування тощо.

Також, 06.03.2018 державним виконавцем винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які направлено до ТОВ «Угрохолдинг Руно» та Іллінецького об`єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області для виконання, з вказівкою - «здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства ... у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до погашення заборгованості у розмірі 36 803,87 грн (станом на 01.07.2012) та заборгованості, яку нараховувати у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно починаючи з 01.07.2012... ».

07.05.2018 державним виконавцем зроблено запит до територіального сервісного центру МВС РСЦ МВС України № 8046 про надання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником.

11.12.2018 державним виконавцем складено вимогу без дати та адресата про надання звіту щодо відрахування коштів.

23.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних стягувана.

15.01.2020 державним виконавцем Проц В.С. винесено постанови про передачу виконавчого провадження до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постанову про прийняття виконавчого провадження вказаним відділом.

08.10.2020 стягувачем направлено до Міністерства юстиції України та Голосіївського районного ВДС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) заяви щодо:

- помісячного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 на її користь;

- здійснення перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємством, з якими боржник перебуває у трудових відносинах;

- внесення до автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії;

- надання витягів з виписок Державної казначейської служби про надходження коштів за виконавчим провадженням № 34918958, розпоряджень державного виконавця на перерахування коштів за виконавчим провадження № 34918958; розрахункових документів (платіжних доручень) про перерахування коштів у виконавчому провадженні № 34918958;

- ходу виконання виконавчого провадження № 34918958, а також вжитих державним виконавцем заходів щодо виявлення рахунків та/або стану рахунків боржника в банківських та інших фінансових установах; здійсненні заходи щодо встановлення місця отримання доходів боржника та розміру отриманих ним доходів; вжиті заходи направлені на виявлення рухомого та/або нерухомого майна боржника.

22.10.2020 державним виконавцем Проц В.С. прийнято рішення про направлена вимоги виконавця до ТОВ «Агрохолдінг РУНО» про надання довідки про доходи боржника з моменту зарахування на посаду.

26.10.2020 головним державним виконавцем Проц В.С. прийнято рішення про:

- внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників;

- арешт майна боржника у межах суми в розмірі 119 132,66 грн;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, в супровідному листі якої відсутній відповідний орган до повноважень якого належить її виконання;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, в супровідному листі якої відсутній відповідний орган до повноважень якого належить її виконання;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Інформація щодо перевірки наявності зареєстрованого за боржником на праві власності майна в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня

Мотиви суду

Суд наголошує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тривале невиконання рішень, постановлених національними судами, є системною проблемою України, яка констатована у низці рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

У рішенні ЄСПЛ від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у частинах першій та другій статті 18 ЦПК України, за змістом яких судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд звертає увагу, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження») визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадженняі примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.

Зокрема, згідно з п.п. 3, 14, 18, 19, 21, 22 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

При цьому ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на дватижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому, як вбачається з матеріалів даної справи, всіх можливих заходів виконавцем вчинено не було, матеріали справи свідчать про несвоєчасність та неповноту вчинення державними виконавцями дій у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» за період з часу з 15.01.2020 по день подання скарги у даній справі.

Отже, державний виконавець повинен був здійснити всі необхідні дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а саме здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Таким чином, дії державного виконавця є протиправними, оскільки ним не були виконані усі дії, що передбачені законодавством України.

При цьому держвиконавцем Проц В.С. не надано суду відзиву на скаргу з доказами на обґрунтування правомірності своїх дій/бездіяльності.

Суд звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог скарги ОСОБА_1 на бездіяльність держвиконавця Проц В.С.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Щодо судових витрат

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову у задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПКУкраїни).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що заявник уклав з адвокатським об`єднанням «Юстіс» (виконавець) договір № 90/1 про надання правової допомоги від 02.12.2020, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався надати правову допомогу щодо захисту інтересів в органах державної влади, місцевого самоврядування, в судах усіх інстанцій, органах державної виконавчої служби, у справі про визнання неправомірними дії держвиконавця ОСОБА_2 по складанню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.10.2020 № 34918958 у виконавчому провадженні № 34918958 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1874 виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва.

26.01.2021 до суду надійшла заява представника скаржника про компенсацію судових витрат скаржника на правничу допомогу, до якої залучив акт від 25.01.2021 наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги № 91/2 від 02.12.2020, згідно якої загальна вартість послуг складає 8 750,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від держвиконавця Проц В.С. до суду не надійшло.

Вразховуючи наведені обставини та правові норми суд дійшов висвноку про задоволення клопотання скражника про компенсацію судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 223, 259-261, 268, 352, 354, 355, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Проц Віктора Степановича, заінтересована особа (боржник): ОСОБА_3 , задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Проц Віктора Степановича за період з 15.01.2020 по 11.12.2020 у виконавчому провадженні № 34918958 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1874 виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом міста Києва, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій з врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Проц Віктора Степановича або іншу посадову особу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34918958 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1874 виданого 15.05.2007 Солом`янським районним судом м. Києва із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», які б були направлені та свідчили б про перевірку майнового стану боржника та фактичне примусове виконання листа № 2-1874 виданого 15.05.2007.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

Стягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 8 750,00 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскільки інше не передбачено ЦПК України (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич