Ухвала

Іменем України

01 липня 2021 року

м. Київ

справа № 369/10811/20

провадження № 61-17108ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 рокуу справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня

2020 року скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її форми та змісту вимогам процесуального законодавства.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня

2020 року скаргу ОСОБА_1 повернуто, оскільки заявник не усунув недоліки

в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року без змін.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,

в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Недоліки касаційної скарги усунуто.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з того, зокрема, що ОСОБА_1 не було визначено суб`єктний склад учасників справи та не викладено зміст вимог скарги.

На виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху ОСОБА_1 було подано до суду скаргу в новій редакції, яка не була ним підписана.

Повертаючи скаргу заявникові, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що ним не було усунуто недоліки скарги, встановлені ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року.

Апеляційний суд встановив, що зі змісту поданої ОСОБА_1 скарги неможливо встановити чиї та які саме рішення, дії чи бездіяльність ним оскаржуються; клопотання про визнання неправомірними будь-яких виконавчих дій чи бездіяльності подана скарга не містить.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця

і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову

в задоволенні скарги.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, містити відомості, передбачені положеннями Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК України. Сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленимирозділом VII ЦПК України (СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ), за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановивши, що ОСОБА_1 не усунув недоліки зазначені в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок, що скарга ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби підлягає поверненню.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення скарги на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції

з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від

19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 рокуу справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов