Справа № 737/311/21
Провадження № 2/737/164/21
У Х В А Л А

06 липня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.,

секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в смт Куликівка цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії , -

в с т а н о в и в :

В провадженні Куликівського районного суду Чернігівської області з 25 травня 2021 року перебуває цивільна справа за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» до відповідача ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 9010 грн. 34 коп. та судового збору.

За змістом позовної заяви ОСОБА_2 який зареєстрований в АДРЕСА_1 , має у приватній власності житловий будинок АДРЕСА_2 . З відповідачем 28.07.2004 року було укладено договір про користування електричною енергією відповідно до якої АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» постачало відповідачу електричну енергію за вищевказаною адресою знаходження нерухомого майна в с. Уборки, Куликівського району. Крім того, ОСОБА_2 з 01.01.2019 року автоматично приєднався до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, оскільки споживав електроенергію та проводив оплату за спожиту електроенергію за адресою АДРЕСА_2 . 13.05.2020 року було виявлено порушення умов укладеного з відповідачем договору та Правил роздрібного ринку електричної енергії яке полягало у самовільному підключенні струмоприймачів до електромережі оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку відкритим типом прокладення шляхом накиду на ввідні дроти. Електроенергія споживалась, проте засобом обліку не обліковувалась.

До початку розгляду справи по суті від відповідача надійшло клопотання про направлення справи на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва за місцем реєстрації та постійного проживання відповідача. Клопотання мотивоване тим, що відповідач зареєстрований та постійно проживає в місті Києві, тому не має змоги бути присутнім при розгляді справи в межах іншого територіального регіону та немає можливості скористатися правом приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку. Вважає, що територіальна підсудність даної справи має бути визначена за загальними правилами визначеними ч. 1 ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем проживання відповідача

В судовому засіданні відповідач подане ним клопотання підтримав, просив передати справу за місцем його проживання в м. Київ з підстав викладених в клопотанні. Посилається на те, що він зареєстрований та постійно проживає в м. Києві, не має змоги приймати участь в судових засіданнях в Куликівському районному суді Чернігівської області через значну віддаленість суду від місця його проживання.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання. Вказала, що даний спір безпосередньо пов`язаний з виконанням договору про постачання електричної енергії на об`єкт нерухомого майна, який розташований на території Куликівського району, а тому до даного спору застосовуються правила альтернативної підсудості та позов має розглядатись Куликівським районним судом Чернігівської області.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18 зазначив, що правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорія справ.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявления вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 у справі № 910/10647/18, а також постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце їх виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки у певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як вбачається з позовної заяви, 28 липня 2004 року між сторонами був укладений договір про користування електричною енергією, у якому місце виконання договору не зазначене, однак АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» в силу специфіки своє діяльності та технічних можливостей постачає споживачам електроенергію тільки в межах Чернігівської області. Відповідно до п. 10 зазначеного договору споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно - технічних документів та договору про користування електричною енергією.

На думку суду, правила територіальної підсудності при відкритті провадження у справі порушені не були, оскільки електрична енергія поставляється побутовим споживачам на підставі договору, самовільне підключення до електромережі енергопостачальника, якщо цей факт буде доведений належними і допустимими доказами, є грубим порушенням і умов договору, і вимог нормативних документів, які регулюють порядок підключення та використання електроенергією.

Таким чином, оскільки позивачем пред`явлено позов про стягнення вартості необлікованої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до територіальної підсудності Куликівського районного суду Чернігівської області та між сторонами був укладений договір про користування електричною енергією, дана справа не може бути передана до Деснянського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 28,30,182, 258-261, 353 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про направлення справи за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.

Суддя А.А. Кореньков