Дата документу 05.02.2021
Справа № 334/2026/20
Провадження № 2/334/508/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

за участю секретаря Гребенюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за розпискою, в якій вказала, що 28.09.2013 року вона надала ОСОБА_2 позику у розмірі 120000,00 гривень на безпроцентній основі строком на п`ять років на придбання квартири для проживання сім`єю.

При наданні позики відповідач був інтерном, мав сім`ю та дитину у віці одного року, а тому вкрай потребував власного житла для покращення житлових умов сім`ї.

Для надання позики позивачу довелося віддати усі заощадження та взяти банківських кредит в ПАТ «Альфа банк» в сумі 44320,00 грн., що підтверджується кредитним договором № 500416474 від 26.09.20136р., який був повністю погашений позивачем.

Свої зобов`язання відповідач не виконав, дотепер борг не повернутий, що в подальшому спричинило виникнення збитків. Надання коштів та взяття кредитних зобов`язань поставили позивачку в тяжке матеріальне становище, у зв`язку із чим позивачці довелося продати єдиний автомобіль ВАЗ 21013, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2341/2016/217913 від 30.11.2016р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України особа, яка прострочила виконання грошових зобов`язань, має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до наданого розрахунку інфляційні втрати становлять 9924,00 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 120000,00 грн., інфляційні збитки в сумі 9924,00 грн., що разом становить 129924,00 грн., а судовий збір в сумі 1299,24 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Представник третьої особи адвокат Желтобрюхов В.І. пояснив, що наразі Ленінським районним судом м. Запоріжжя розглядається спір між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Третя особа проти позову заперечує, вважає що ОСОБА_1 якщо і надавала кошти, то не для придбання квартири, як вона вказує це у позові.

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією наданий час для подання відзиву та заперечень.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У відповідності до ч.ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 28.09.2013 року між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 28.09.2013 року.

Згідно розписки, оригінал якої долучено до матеріалів справи, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг 120000,00 грн., що еквівалентно 15000,00 доларів США, строком на 5 років.

Свої зобов`язання відповідач не виконав, борг за договором позики не повернув.

Борговий документ (розписка) позичальника є підтвердженням передання йому позикодавцем коштів у зазначеній сумі в борг, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала суду оригінал розписки від 28.09.2013 року.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Факт укладання договору позики між сторонами підтверджується оригіналом розписки, в якій зазначена сума, яка була надана відповідачу ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 , із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань за даною розпискою щодо повернення суми позики, до 28.09.2018 року, який порушений відповідачем, та в судовому засіданні вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем по справі.

Згідно ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого розрахунку, який відповідачем не спростовується, інфляційні втрати становлять 9924,00 грн.

На основі з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1299,24 гривень.

Керуючись ст. ст. ст.ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти за договорами позики в розмірі 120 000,00 грн. інфляційні витрати в сумі 9924,00 грн., а всього 1290924,00 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири грн.. 00 коп.), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1299,24 грн. (одна тисяча двісті дев`яносто дев`ять грн. 24 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.