Провадження № 2/235/604/21
Справа № 243/8360/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач Державна іпотечна установа з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 липня 2006 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №206/06/980-КЖ/051, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 36000,00грн. в порядку та умовах, визначених цим договором, з відсотковою ставкою у розмірі 16% річних (із розрахунку 360 днів у році), строком на 120 місяців та кінцевим терміном повернення кредиту 18.07.2016 року.

Пунктом 1.2 кредитного договору встановлено, що цільове використання кредиту проведення розрахунків по договору купівлі продажу від 19.07.2006 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі 36000,00грн, що підтверджується заявою на видачу готівки від 19.07.2006 року.

19 липня 2006 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №206/06/980-П/051.

19 липня 2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №206/06/980-І/051, посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Полєжаєвою Г.М. та зареєстрований в реєстрі за №1360, за умовами якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передає банку (іпотекодержатель) в заставу (іпотеку) наступне нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

21 травня 2020 року між банком та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №1436.

Відповідно до п. 1. Договору відступлення за цим договором в порядку і на умовах, визначених цим договором, банк відступає позивачу (новому кредитору/іпотекодержателю/заставодержателю) належні банку, а новий кредитор/іпотекодержатель/заставодержатель набуває права вимоги банку до заставодавців/іпотекодавців та/або поручителів та/або майнових поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осі. До яких перейшли обов`язки боржників, за договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку 3 1 до цього договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги.

Відповідно до пункту 49 додатку № 1 до договору відступлення права вимоги банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за, відповідно, кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки відступаються позивачу.

Згідно з пунктом 2 Договору відступлення за цим договором новий кредитор/іпотекодержатель/заставодержатель в день настання відкладальної умови, визначеної в п. 14.1. цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами. Права кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя за Основними договорами переходять до Нового кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя у повному обсязі та на умовах, які існують на момент набуття права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов Основних договорів.

В день настання відкладальної умови банк надає новому кредитору/іпотекодержателю/заставодержателю довідку про поточний розмір заборгованості за Основними договорами. Укладені між сторонами правочини, в тому числі: Мирова угода, даний договір та довідка банку про поточний розмір заборгованості за Основними договорами є підставою для відображення руху активів - прав вимоги Основними договорами (списання та оприбуткування активів) в обліку (на балансі) Сторін.

Пункт 14.1. Договору відступлення передбачає, що відкладальною умовою, з якою Сторони пов`язують набрання чинності цим Договором та перехід Прав вимоги за Основними договорами від банку до нового кредитора/іпотеко держателя/заставодержателя, є - набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва в справі № 910/19158/16 про затвердження Мирової угоди. Моментом настання відкладальної умови вважається день набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва в справі № 910/19158/16 про затвердження Мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02 червня 2020 року у справі № 910/19158/16 була затверджена Мирова угода, укладена 18.05.2020 року між банком та позивачем. Вказана ухвала набрала законної сили 02 червня 2020 року.

Таким чином, згідно із п. 2. договору відступлення, вказана вище обставина призвела до набуття 02 червня 2020 року позивачем прав кредитора за кредитним договором, Договором іпотеки та договором поруки.

На виконання вимог Договору відступлення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме в частині заміни іпотекодержателя - з Банку на Державну іпотечну установу.

Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2020 року № 211939579 (копія додається).

Крім того, на виконання пункту 2 Договору відступлення Банк надав Позивачу розрахунок заборгованості Відповідача - 1 за Кредитним договором станом на 02.06.2020 року.

На даний час відповідачем - 1 порушено умови п. 3.3. Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та процентів за користування кредитом.

Станом на 15.09.2020 року сума заборгованості відповідача - 1 перед позивачем складає 51 538 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) гривень 04 копійки, з яких: 24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривень 97 копійок - заборгованість по сумі основного боргу; 26 165 (двадцять шість тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 80 копійок - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом (набуті станом на 02.06.2020 року); 1 147 (одна тисяча сто сорок сім) гривень 27 копійок - прострочена заборгованість за відсотками (за період з 02.06.2020 року по 15.09.2020 року).

Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 206/06/980-КЖ/051 від 18.07.2006 року, яка складає 51 538 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) гривень 04 копійки, з яких: 24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривень 97 копійок - заборгованість по сумі основного боргу; 26 165 (двадцять шість тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 80 копійок - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом (набуті станом на 02.06.2020 року); 1 147 (одна тисяча сто сорок сім) гривень 27 копійок - прострочена заборгованість за відсотками (за період з 02.06.2020 року по 15.09.2020 року) та судові витрати, в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву, який подано до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що дійсно, 18.07.2006 року між ним та АТ Комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір № 206/06/980-КЖ-051, згідно з умовами якого банк надав йому у тимчасове користування грошові кошти у сумі 36 000 грн. (тридцять шість тисяч гривень) з кінцевим терміном повернення до 18.07.2016 року.

Отже, ця дата є кінцем строку дії кредитного договору.

Відповідачем до 17.07.2014 року регулярно здійснювались відповідні платежі на загальну суму 53 820 грн., але у зв`язку з початком воєнних дій на сході України, а також початком антитерористичної операції його сім`я вимушена була покинути місто Горлівку 07.02.2015 та переїхати до міста Покровськ на постійне місце проживання.

З першого дня прибуття відповідача було взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Для підтвердження своїх слів надає довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, яка буде прикріплена к додаткам. З 2018 року відповідачу було видано безстрокову довідку внутрішньо переміщеної особи, в якій вказана адреса його постійного місця проживання.

У серпні 2015 року, у зв`язку з покращенням матеріального становища відповідач вирішив відновити платежі за своїм кредитним зобов`язанням. Для цього звернувся до найближчого відділення «Ощадбанку» з питанням оплати кредитного договору. Але йому повідомили, що з 05.06.2015 року банк «Надра» знаходиться на етапі ліквідації і його платежі не матимуть кінцевого отримувача.

Тому, відповідач не здійснював оплату за кредитним договором до моменту повідомлення про правонаступника банку для уникнення втрати коштів. Також, зазначає, що номер його мобільного телефону не змінювався протягом останніх десяти років і був відомий працівникам банка.

На думку відповідача, Державна Іпотечна Установа звернулася до суду з вказаним позовом після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в його задоволенні, обґрунтування чого полягає в наступному:

Відповідно до ст. 256 ЦКУ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 267 ЦКУ сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для того, щоб обґрунтувати позицію відносно того, що позов був поданий після спливу строку позовної давності спочатку потрібно встановити момент, в який розпочався перебіг позовної давності відносно позовних вимог про виконання спірного кредитного зобов`язання.

Виходячи з того, що спірне кредитне зобов`язання має строк його виконання, законодавство України по відношенню до такого виду зобов`язання момент, в який розпочинається перебіг позовної давності, визначає в ст. 261 ЦКУ відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 ЦКУ України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

З наданих позивачем матеріалів, така заборгованість починається з дати закінчення строку дії договору - 18.07.2016року.

АТКБ «Надра» фактично було відомо про закінчення строку поточного договору, знали про своє порушене право, проте не заявляли про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум.

Тобто, строк позовної давності, щодо кредитного договору № 206/06/980-КЖ/051 від 18.07.2006 року та стягнення неустойки за вказаним договором сплив.

Це також було відомо Державній Іпотечній Установі при перейнятті даного зобов`язання.

Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість його вимог.

Просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви Державної Іпотечної Установи до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Частиною другою статті 32 ЦПК України встановлено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року справу прийнято до розгляду.

У відповіді на відзив, який подано до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.07.2006 року №206/06/980-КЖ/051 в повному обсязі.

Вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 , зазначаючи у відзиві на позовну заяву про пропуск позивачем строку позовної давності, не заявляє при цьому вимогу про її застосування.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання Цивільний кодекс України не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 Цивільного кодексу України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Враховуючи вимоги Цивільного кодексу України, Державна іпотечна установа вважає, що саме по собі посилання відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву на пропуск позивачем позовної давності без заявлення вимоги про її застосування не є підставою для суду застосувати до позовних вимог строк позовної давності, оскільки такий відзив на позовну заяву не може вважатися відповідною заявою сторони.

Зважаючи на зазначене вище, позивач просить суд задовольнити позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором від 18.07.2006 року № 206/06/980-КЖ/051 в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

18 липня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №206/06/980-КЖ/051 (а.с.9-12).

Відповідно до п.1.1. договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 36000,00грн. в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 передбачене цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 19.07.2006 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 16% річних (із розрахунку 360 днів у році).

Плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,34% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру процентів, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п.1.1 цього договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого позичальник користувався кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом.

Банк надає позичальнику кредит строком на 120 місяців.

Відповідно до п.2.1 договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком у зазначені нижче строки:

- п.2.1.1. договір іпотеки квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 41,59 метрів квадратних, яка складається з 2-х кімнат, що стане власністю позичальника у майбутньому на підставі договору купівля-продажу, укладеного між позичальником та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Полежаєвою Г.М. 19.07.2006 року і внесений у реєстр, а після державної реєстрації вищезазначеного договору стане власністю позичальника протягом 1 дня з моменту отримання позичальником кредитних коштів (повністю чи частково), згідно з цим договором.

- п.2.2 в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, банк в день укладання цього договору укладає договір поруки з ОСОБА_2

19 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №206/06/980-П/051. П. 1.1 договору передбачено, що предметом даного договору, є безвідзивне та безспірне зобов`язання відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №206/06/980-КЖ/051 від 19.07.2006 року, а саме:

- повернути до 18 липня 2016 року кредит у сумі 36000,00грн;

- сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 16% річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді та в році 360 днів);

- сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня) (а.с.15-16).

19 червня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки №206/06/980-І/ НОМЕР_1 , за яким іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає у іпотеку предмет іпотеки квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 41,59 метрів квадратних, яка складається з двох кімнат, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між іпотекодавцем та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Полєжаєвою Г.М. 19.07.2006 року, зареєстрований в реєстрі за №1357 (а.с.17-22).

21 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Державною іпотечною установою укладено договір про відступлення прав вимог, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеними між кредитором та позичальником перейшло до Державної іпотечної установи (а.с.22-24).

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема Державна іпотечна установа є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 526 та 527 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Пунктами 3.3.1-3.3.3, 4.3.7 кредитного договору №206/06/980-КЖ/051 від 18 липня 2006 року передбачено окремі самостійні зобов`язання позичальника ОСОБА_1 про повернення боргу щомісяця частинами (щомісячний платіж), який позичальник вносить щомісячно до 20 числа поточного місяця. Пунктом 3.3.4 визначений кінцевий термін повернення кредиту 18.07.2006 року.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителя ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 5.3 договору поруки №206/06/980-П/051 від 19 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , передбачено, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

Термін користування кредитом, відповідно до п. 3.3.4 кредитного договору, до 18.07.2016 року.

Статтею 212 ЦК України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Відповідно до статті 611 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладання кредитного договору) у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Саме кредитор вправі змінити умови кредитною договору в односторонньому порядку, та відповідне рішення щодо дострокового повернення кредиту має своїм наслідком встановлення терміну повернення кредиту, відповідно початок перебігу строків позовної давності.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Кінцевий термін повернення кредиту 18.07.2016 року.

До суду позивач звернувся 24 вересня 2020 року, отже зі спливом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначених частиною четвертою статті 559 ЦК України, отже порука припинилася, зважаючи на що, в задоволенні позову до відповідачки ОСОБА_2 слід відмовити.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов переконання про припинення поруки та відсутність підстав для задоволення позову до відповідачки ОСОБА_2 , що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року в цивільній справі № 554/1566/17.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Верховний Суд постановою від 16.01.2018 року в справі № 279/11064/15ц погодився з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, стосовно спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за кредитом, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Колегія суддів ВС ухвалою від 23.01.2018 року у справі № 444/9519/12-ц вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15), оскільки поза межами строку позовної давності вимоги задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

За умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 20 числа поточного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 останній платіж за кредитним договором здійснив 17.07.2014 року в сумі 800,00 гривень.

В рамках кредитного договору № 206/06/980-КЖ/051 строк позовної давності для пред`явлення вимоги сплив 21.08.2017 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження 14-252цс18) викладено правовий висновок про те, що, виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

За таких обставин застосування наслідків спливу строку позовної давності можливе за умови наявності порушеного права позивача, тобто обґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12, 81, 141, 223, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: Державна іпотечна установа. Адреса: 01033, м. Київ, вул. Лесі Українки, буд.34. Код .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Адреса: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_4 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адреса: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_4 . РНОКПП НОМЕР_3 .

В судовому засіданні 17 червня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 23 червня 2021 року.

Суддя: