ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/922/14-ц

провадження № 22-ц/4809/750/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (суддя Пасічник Д. І.) від 12 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 390/922/14-ц, 2/390/356/14, виданого 23 червня 2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» коштів у сумі 19855,12 грн у зв`язку з припинення обов`язку боржника добровільним виконанням, а також просила визнати той самий виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення із неї на користь банку коштів в сумі 2643 грн у зв`язку з припинення обов`язку боржника шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2014 року по справі № 390/922/14-ц з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 21604,21 грн, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі цього рішення суду був виданий виконавчий лист. 14 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження № 58367990.

За період з 30 травня 2014 року по червень 2018 року вона сплатила банку заборгованість у розмірі 18603 грн, а відповідні докази надала державному виконавцю разом з іншими доказами про сплату коштів на інші рахунки банку в сумі 1252,12 грн. Крім того, за постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 листопада 2011 року по справі № 390/261/18 АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язаний сплатити їй 2643 грн. Враховуючи, що зустрічні вимоги сторін є однорідними, то вони підлягають зарахуванню. Загалом вона вважає, що борг нею сплачений. Однак виконавець відмовилася закривати виконавче провадження у зв`язку з відсутністю підтвердженням стягувачем сплати боргу.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав виконавчий лист № 390/922/14-ц, 2/390/356/14, виданий 26 червня 2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області в цивільній справі № 390/922/14-ц таким, що не підлягає виконанню частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суми у розмірі 19855,12 грн у зв`язку з припиненням обов`язку боржника добровільним виконанням рішення суду. Крім того, суд визнав виконавчий лист № 390/922/14-ц, 2/30/356/14, виданий 23 червня 2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області в цивільній справі № 390/922/14-ц таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суми у розмірі 2643 грн у зв`язку з припиненням обов`язку боржника шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Суд мотивував своє рішення тим, що після ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості вона сплатила добровільно борг в сумі 19855,12 грн. Крім того, суд вважав, що вона має право на зарахування зустрічної вимоги до банку в межах суми 2643 грн. З урахуванням цих двох сум суд дійшов висновку, що виконавчий лист не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В поданій до суду апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» (далі банк) просить скасувати ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року.

Банк не погоджується в оскаржуваним судовим рішенням і вважає, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1 , можуть бути підставою для внесення виправлення до виконавчого листа, але не для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Узагальнений зміст відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечила проти доводів банку. Вона вважає, що довела сплату боргу на користь банку, а її зобов`язання припинилося частково у зв`язку з його виконанням і частково у зв`язку із зарахуванням однорідних вимог. При цьому банк не спростовував надані нею до суду докази.

Позиції сторін в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції

АТ КБ «ПриватБанк» повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 595 про вручення йому судової повістки 20 травня 2021 року. Однак явку свого представника в судове засідання він не забезпечив.

ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу банку не визнала, просила суд її відхилити.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2012 року в сумі 21604,21 грн та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Постановою державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Урсаленко Ю. В. від 14 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження від № 58367990 по примусовому виконанню виконавчий лист № 390/922/14-ц,2/390/356/14, виданий 23 червня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 21604,21 грн.

Постаново державного виконавця Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м Дніпро) Макарової О. В. від 20 січня 2020 року прийнято виконавче провадження №58367990 про примусове виконання виконавчого листа № 390/922/14-ц, 2/390/356/14, виданого 23 червня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 21604,21 грн.

Постановою державного виконавця Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м Дніпро) Макарової О. В. від 16 липня 2020 року звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Згідно з випискою з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який відкритий ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором від 20 вересня 2012 року, за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2018 року на рахунок внесено коштів в сумі 18603,00 грн, а саме: 01 жовтня 2015 року 398,00 грн;13 грудня 2016 року 500,00 грн; 30 червня 2017 року 500,00 грн; 21 вересня 2017 року 750.00 грн; 21 жовтня 2017 року 750,00 грн; 21 листопада 2017 року 800,00 грн; 19 грудня 2017 року 1200,00 грн; 15 січня 2018 року 1100,00 грн; 19 січня 2018 року 1100,00 грн; 31 січня 2018 року 1000,00 грн; 07 лютого 2018 року 1500,00 грн; 22 лютого 2018 року 1000,00 грн; 12 березня 2018 року 1500,00 грн; 20 березня 2018 року 500,00 грн; 10 квітня 2018 року 1200,00 грн; 19 квітня 2018 року 800,00 грн; 06 травня 2018 року 2000,00 грн; 06 червня 2018 року 1005,00 грн; 20 червня 2018 року 1000,00 грн.

Згідно з квитанцією від 21 вересня 2017 року ОСОБА_1 , платник, внесла 752,00 грн на картку НОМЕР_2 .

Згідно з квитанцією від 20 березня 2017 року ОСОБА_1 , платник, внесла 500,00 грн на картку НОМЕР_3 .

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 390/261/18 апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2018 року залишили без задоволення, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий 2643 грн компенсації сплаченого судового збору.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно з частинами 1 і 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, процесуальний закон визначає кілька самостійних підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме:

1.якщо його було видано помилково;

2.обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

3.з інших причин.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить гл. 50 розд. І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Суд першої інстанції правильно встановив, що після ухвалення рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором від 20 вересня 2012 року в сумі 21604,21 грн, але до відкриття виконавчого провадження,ОСОБА_1 частково сплатила на користь банку заборгованість за цим кредитним договором від 20 вересня 2012 року в сумі 18603,00 грн, що підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1 .

Банк ці обставини не оспорює.

Не зважаючи на це, стягувач у виконавчому провадженні (АТ КБ «ПриватБанк») пред`явив виконавчий лист до виконання і вимагав стягнення усієї суми боргу, яка вказана у виконавчому документі, тобто 21604,21 грн.

За таких обставин боржник має право на звернення до суду в порядку ст. 432 ЦПК України з вимогою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково.

Щодо сплати ОСОБА_1 грошових коштів згідно з квитанцією від 21 вересня 2017 року в сумі 752,00 грн та квитанцією від 20 березня 2017 року в сумі 500,00 грн, а всього 1252,12 грн, то як вбачається із змісту цих квитанції в розділі «Призначення платежу» вказано: «Надходження готівки за платіжними картками». Проте вказані в них номери карток/рахунків НОМЕР_2 і НОМЕР_3 , відповідно, не співпадають з номером картки/рахунку за кредитним договором від 20 вересня 2012 року, вказані у виписці : НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ). Крім того, ці платежі не значаться в переліку платежів по кредитному рахунку ОСОБА_1 .

За таких обставин ОСОБА_1 фактично довела, що після ухвалення рішення суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 20 вересня 2012 року вона частково сплатила її в сумі 18603,00 грн, а не 19855,12 грн, як вона вказувала у своїй заяві до суду.

Отже, зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» частково припинилося у зв`язку з його частковим добровільним виконанням боржником, що є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково на суму 18603,00 грн.

Суд першої інстанції поверхово дослідив докази сплати заявницею коштів і дійшов помилкового висновку про сплату боргу в сумі 1252,12 грн за платіжними квитанціями від 21 вересня 2017 року та від 20 березня 2017 року.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на суму 2643 грн у зв`язку з припиненням обов`язку боржника шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, то всупереч закону суд першої інстанції їх задовольнив не навівши в ухвалі жодних мотивів такого рішення.

Перевіряючи оскаржуване судове рішення на предмет правильності застосування судом норм матеріального права, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Згідно зі ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом ч. 1 ст. 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено ст. 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

В розумінні статті 601 ЦК України, спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

На час звернення до суду з вимогою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, ОСОБА_1 не повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про таке зарахування (у судовому засіданні вона пояснила суду, що не повідомляла банк про це).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в цьому випадку не можна ототожнювати звернення боржника за одним зобов`язанням і водночас кредитора за іншим однорідним зобов`язанням до свого контрагента про зарахування зустрічних вимог із його зверненням до суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із припиненням обов`язку зарахуванням зустрічних вимог так, як факт припинення зобов`язання (правочин про зарахування) має передувати такому зверненню до суду, являючись юридичною підставою для звернення до суду та імовірного позитивного судового рішення.

Заявниця не висловила свого волевиявлення банку щодо припинення зобов`язання в порядку ст. 601 ЦК України, а тому її звернення до суду з цих підстав є передчасним.

Суд першої інстанції не перевірив доводи заявника в цій частині, неправильно застосував норми матеріального права і ухвалив помилкове рішення.

Водночас довід апеляційної скарги про те, що наведенні в заяві ОСОБА_1 до суду обставини можуть бути підставою для внесення виправлення у виконавчий документ, а не для визнання його повністю або частково таким, що не підлягає виконанню, є безпідставним.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Позаяк суд першої інстанції припустився неправильного застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права щодо оцінки доказів та мотивування судового рішення, що привело до його неправильності, оскаржувана ухвала підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року в частині визнання виконавчого листа № 390/922/14-ц, 2/390/356/14, виданого Кіровським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі № 390/922/14-ц таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 19855,12 грн змінити: визнати частково таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 390/922/14-ц, 2/390/356/14, виданий 23 червня 2014 року Кіровським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі № 390/922/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суми боргу, в частині стягнення грошових коштів в сумі 18603,00 грн.

В частині вимоги ОСОБА_1 про визнання частково таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 390/922/14-ц, 2/390/356/14, виданого 23 червня 2014 року Кіровським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі № 390/922/14-ц, в межах грошової суми 1252,12 грн відмовити.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2021 року в частині визнання виконавчого листа № 390/922/14-ц, 2/390/356/14, виданого Кіровським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі № 390/922/14-ц таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 2643 грн скасувати та ухвалити в цій частини нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко