ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/905/21
Провадження № 2/210/901/21
У Х В А Л А

іменем України

"22" лютого 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа Національний банк України про захист прав споживачів, зобов`язання провести перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням первинної процентної ставки, скасування штрафу та пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 17 лютого 2021 року надійшла вказана позовна заява.

Перевіривши письмові матеріали, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам статті 175 та 177 ЦПК України.

В позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, зокрема про проведення перерахунку заборгованості за кредитним договором з урахуванням первинної процентної ставки та скасування штрафу і пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру до суду фізичної особи складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Твердження позивача, що вона звільнена від сплати судового збору в порядку Закону України "Про захист прав споживачів» суд вважає хибним, виходячи з наступного.

Дійсно частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Однак, 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, також Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до Закону України "Про споживче кредитування", споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; а споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. (пункт 10-11 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Як вбачається з матеріалів, доданих до позову, правовідносини між сторнами у червні 2019 року.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено статтю 11 Закону України "Про захист прав споживачів", однак згідно вказаної статті, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин (05.06.2019 року) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

У зв`язку з цим, застосування Закону України "Про споживче кредитування", з урахуванням положень Закону України «Про захист прав споживачів», до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

В той же час, у цій справі позивач не погоджується з підвищенням процентної ставки та розрахунком заборгованості у зв"язку з таким підвищенням, а так само нарахуванням штрафу та пені відповідно до положень ЦК України, з урахуванням встановлених законодавчих обмежень на період дії карантинних заходів, що свідчить про те, що спір виник саме у зв"язку з виконанням договору в частині повернення грошових коштів.

Відтак, виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме з підстав виконання умов договору щодо погашення заборгованості, на підставі норм ЦК України, а не Закону України «Про споживче кредитування", з урахуванням положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Тому до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах, або обгрунтуване клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Зі змісту позовних вимог не вбачається, що спір пов"язаний із захистом прав споживача.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за 2 (дві) позовні вимоги немайнового характеру у відповідності до ставок передбачених ЗУ «Про судовий збір», а саме 04 розміру прожиткового мінімуму для працездатних (2270 грн.), що становить 908,00 грн. за кожну вимогу відповідно.

Докази сплати судового збору, або докази на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору мають бути надані суду.

Крім того, перевіряючи вимоги щодо підсудності справи, суд зазначає, що за загальними правилами підсудності позови пред`являються до суду за місцем знаходження (реєстрації) відповідача, що в даному випадку є Франківський районний суд міста Львова, оскільки юридична адреса відповідача, згідно відомостей, що містяться в ЄДРПОУ: м. Львів, вул.. Сахарова, 78.

Разом із тим, частиною 5 статті 28 ЦПК України встановлена альтернативна підсудність (за вибором позивача), відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Законів України "Про споживче кредитування" та "Про захист прав споживачів" в частині, що йому не суперечить, зазначивши про те, яке право споживача порушено, тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються законодавством про захист прав споживачів.

На підставі зазначеного, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки виклад позовних вимог не свідчить про те, що в даному випадку суд має застосувати Закону України «Про захист прав споживачів» в частині, що не суперечить Закону "Про споживче кредитування", тим самим Позивач не навів підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

Крім того, згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як вбачається зі змісту прохальної частини, позивач просить суд зобов"язати перерахувати заборгованість та скасувати нараховані штрафи та пеню, однак такий спосіб захисту не узгоджується з положеннями статті 16 ЦК України, оскільки саме по собі нарахування заборгованості у договірних відносинах, з якою не погоджується сторона договору, не може свідчити про наявність порушеного права.

Тому позивачу пропонується уточнити позовну заяву в частині предмету позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа Національний банк України про захист прав споживачів, зобов`язання провести перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням первинної процентної ставки, скасування штрафу та пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали, інакше заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кiй обл/Металург.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0004638

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу (назва суду, де розглядається справа)

Суддя: О. В. Чайкіна