РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом в порядку спадкової трансмісії на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_5 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_5 , після смерті якої його батько ОСОБА_6 був спадкоємцем першої черги. Окрім його батька спадкоємцем першої черги також була і батькова рідна сестра ОСОБА_4 . Його батько ОСОБА_6 не встиг прийняти спадщину від своєї матері, оскільки 23 травня 2018 року, через два тижні після її смерті, також помер.

Після смерті батька він у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, прийняв спадщину і отримав 13 жовтня 2020 року свідоцтво про право на спадщину за законом. Разом з тим, в свідоцтві про право на спадщину за законом не значиться майно (частина майна), що належало його бабі та мало увійти у спадкову масу за спадковою трансмісією. Після отримання вищезазначеного свідоцтва він звернувся до нотаріуса для роз`яснення причин не включення у свідоцтво майна (частини майна), що належало його бабі ОСОБА_5 , на що отримав відповідь, що дане майно вже успадковане його тіткою ОСОБА_4 та проведені відповідні реєстраційні дії на її ім`я.

Звернувшись до своєї тітки ОСОБА_7 він не отримав жодних пояснень, а також вона не надала йому жодних документів, які б стосувалися прийнятої нею спадщини.

Як йому відомо на час смерті його бабі ОСОБА_5 належала на праві приватної власності частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування частини житлового будинку за тією ж адресою.

Таким чином, враховуючи, що фактично при поданні заяви про прийняття спадщини він прийняв все майно, що входило в склад спадщини, а з наведеного вбачається, що до складу спадщини після смерті його батька входить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка - успадкована ним від свого батька за спадковою трансмісією, тому він просить визнати на цю частину спадщини право власності, оскільки це є єдиним способом захисти (відновити) його права на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_6

10 грудня 2020 року представником відповідача ОСОБА_8 подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки після смерті матері ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_4 реалізувала своє законне право на прийняття спадщини шляхом та в порядку ст. 1269 ЦК України. Заяву про прийняття спадщини ОСОБА_4 реалізувала в строки передбачені ст. 1270 ЦК України. А тому відповідачу не зрозуміло яким саме чином нею здійснено порушення законних прав та інтересів позивача, особисто позивач до неї з цього приводу не звертався, хоча голослівно про це стверджує у позовній заяві. Крім того, в матеріалах справи відсутня будь-яка відповідь (відмова) нотаріуса про не включення позивача ОСОБА_3 до складу спадкоємців, які могли б претендувати на майно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з підстав у ньому наведених та додатково вказав, що позивач дійсно не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . На час її смерті він був неповнолітнім та в повній мірі необізнаним в юридичних питаннях. Крім того, після того як позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті його батька і відповідно набуто ним право на прийняття спадщини після смерті його баби в порядку спадкової трансмісії, спадщина, яка відкрилася після смерті баби позивача ОСОБА_5 , вже була успадкована відповідачем, а тому не було необхідності звертатися до нотаріуса, а відразу подана дана позовна заява до суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказав, що єдиною особою, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_4 . Інші заяви про прийняття спадщини, окрім заяви відповідача, та заяви про відмову від прийняття спадщини до державного нотаріуса не надходили, в спадковій справі такі відсутні. Позивач же звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_6 . З заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 на спадкове майно баби ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії до нотаріальної контори позивач не звертався. А тому спадкові справи, відкриті після спадкодавця та після трансмітента це дві різні спадкові справи, і відповідні заяви щодо прийняття або відмови від прийняття спадщини, повинні подаватися спадкоємцями окремо щодо кожного спадкодавця. Отже, якщо спадкоємець спадкодавця одночасно є і трансмісаром, для того, щоб прийняти спадщину за спадковою трансмісією, подається окремо заява або зазначається у одній заяві про прийняття спадщини спадкодавця та за спадковою трансмісією. Позивач після свого батька, в порядку спадкової трансмісії успадкував не майно, а право спадкування, яке він не реалізував в порядку та строки, передбачені чинним законодавством України.

Також, в матеріалах справи немає даних про те, яким чином відповідач порушила права, свободи чи інтереси позивача, оскільки відповідач як дочка померлої ОСОБА_5 , дотримуючись чинного законодавства, повністю законно подала заяву про прийняття спадщини після своєї померлої матері, та прийняла спадщину. В свою чергу, заява про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 позивачем не подавалася і не подана до сих пір, тобто позивач жодним чином не здійснив волевиявлення та не виконав передбачених чинним законодавством дій задля отримання належної, на його думку, спадщини - тобто немає жодних доказів того, що права, свободи та інтереси позивача порушені, а з цього вбачаються наступні обставини: позивач не мав наміру вступати в спадщину; позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії та не отримував від нотаріуса постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину; позивач не є особою, чиї права, свободи, інтереси порушені або оспорюються.

Відсутність звернення з заявою щодо прийняття спадщини, отримання свідоцтва про спадщину вказує на безпідставність позову. Відтак, оскільки позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після померлої баби ОСОБА_5 , а відповідно - не прийняв спадщину, тобто ОСОБА_3 не є особою чиї права, свободи та інтереси порушені, а також через те, що позивач ніякими належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами не довів, що він є суб`єктом, який має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності, тому немає жодних підстав для задоволення позовної заяви.

Представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено, а представниками відповідача були заявлені клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та повернення позовної заяви, в задоволенні яких судом відмовлено.

Окрім того, 22 грудня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2020 року повернуто.

01 лютого 2021 року позивач та його представник повторно подали заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року задоволена частково. Накладено арешт на 27,5/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 та заборонено суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, в тому числі заборони приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій відносно 27,5/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 08 травня 2018 року, серії НОМЕР_1 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №5 від 29 травня 2018 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на 55/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та нараховану та недоотриману за життя суму пенсії за травень 2018 року у розмірі 1 756 грн. 77 коп., що слідує з договору дарування частини будинку від 08 січня 2003 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22903435 від 02 червня 2009 року, інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №226766034, №226766292, №226766750 та №226767124 від 05 жовтня 2020 року, відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 06 березня 2020 року.

ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 11 березня 1982 року та знята з реєстраційного обліку 11 травня 2018 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім неї за вказаною адресою на момент її смерті інших зареєстрованих осіб не було, що слідує з довідок Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 11 травня 2018 року №77079, від 01 червня 2018 року №3162/01-17, адресної картки по АДРЕСА_2 .

29 травня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Торкунової Т.А. із заявою про прийняття спадщини, після смерті її матері ОСОБА_5

29 травня 2018 року зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_5 №17/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52084157 від 29 травня 2018 року.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Торкунової Т.А. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті її матері ОСОБА_5

05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. були видані ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , на 55/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та нараховану та недоотриману за життя суму пенсії за травень 2018 року у розмірі 1 756 грн. 77 коп.

Також, як встановлено судом з свідоцтва про народження ОСОБА_4 , яке видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 04 жовтня 2012 року, серії НОМЕР_2 , та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №4 від 29 травня 2018 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_4 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №2 від 29 травня 2018 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 10 січня 2013 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №1 від 24 жовтня 2020 року, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №2 від 29 травня 2018 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що також підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Відтак, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були рідним братом та сестрою, а їхніми батьками були ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 25 травня 2018 року, серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про смерть, виданим повторно Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 07 вересня 2019 року, серії НОМЕР_5 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №1 від 29 травня 2018 року.

ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 19 березня 2013 року та знятий з реєстраційного обліку 29 травня 2018 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 , що слідує з довідки Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 29 травня 2018 року №78698.

Тобто, ОСОБА_6 помер після відкриття спадщини своєї матері ОСОБА_5 і не встиг її прийняти. На час відкриття спадщини він постійно з ОСОБА_5 не проживав, протилежного суду не доведено.

Як слідує з свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 11 березня 2003 року, серії НОМЕР_6 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2020 року слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, з: 50/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,0257 гектарів, кадастровий номер: :01:044:0111, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частин 1-3 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцять років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника.

Згідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1276 ЦК, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Таким чином, статтею 1276 ЦК України у порядку спадкової трансмісії передбачений перехід права саме на прийняття належної померлому спадкоємцю частки спадщини, до того ж таке право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо ж строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Разом з тим, зазначена стаття не передбачає можливості визнання за особою права власності на майно в порядку спадкової трансмісії без дотримання такою особою загального порядку прийняття спадщини у визначені законом строки.

Як встановлено судом і не заперечувалося в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 позивач з заявою про прийняття спадщини чи з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно його баби ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії до нотаріальної контори не звертався.

На даний момент відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи, що позивач із заявою про прийняття спадщини чи з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії до нотаріальної контори у встановлений законом строк не звертався, а тому підстави для визнання за ним права власності на половину спадкового майна ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії відсутні.

Окрім того, вимог про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, отриманих ОСОБА_4 , позивач не заявляв і з такими вимогами до нотаріуса не звертався, зокрема і в прядку ст. 1300 ЦК України.

З огляду на викладене, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року забезпечено позов, а в даному випадку суд ухвалює рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, слід скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року у вигляді накладення арешту на 27,5/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 та заборони суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, в тому числі заборони приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій відносно 27,5/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року у вигляді накладення арешту на 27,5/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 та заборони суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, в тому числі заборони приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій відносно 27,5/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Повне судове рішення складено 03 березня 2021 року.

Суддя О.О. Першко