СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/362/21
Номер провадження 2/586/79/21
02 липня 2021 року м.Середина-Буда
Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участі секретаря судового засідання Попової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в у залі суду в м. Середина-Буда у порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу№586/362/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Середино-Будська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до суду з даним позовом, в якому просять визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивують тим, що вказана квартира належать їм на праві спільної часткової власності, де окрім них зареєстрована ОСОБА_3 , яка фактично не проживає в квартирі з 2012 року і по теперішній час, вона виїхала з м.Середина-Буда Сумської області та її місцезнаходження не відомо, будь-які зв`язки з нею відсутні.
Оскільки реєстрація відповідача ОСОБА_3 створює позивачам перешкоди в реалізації права власності, останні просять суд задовольнити їх позов у повному обсязі.
Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явились, проте подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, а також зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, наполягають на його задоволенні, та не заперечують проти ухвалення заочного судового рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала.
Третя особа, Середино-Будська міська рада Сумської області, свого представника в судове засідання не направила, проте подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
На підставі вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд за згодою позивачів, ухвалив рішення про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.
Суд, заслухавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов виходячи із такого.
Судом встановлено, що позивачам, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Середино-Будською міською радою народних депутатів від 28.04.1998 на підставі розпорядження органу приватизації №271 від 24.03.1998, та зареєстрованого Глухівським МБТІ за №914 /а.с.9, 10, 13/.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМХ №167660, виданого приватним нотаріусом Середино-Будського районного нотаріального округу Сумської області від 19.12.2017 та зареєстрованого в реєстрі за №1813, позивач ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №108176315 від 19.12.2017 /а.с.11, 12/.
З копії довідки Середино-Будської міської ради від 21.04.2021 №73 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 крім позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.15/.
Також факт реєстрації відповідача в спірному будинку підтверджується копією будинкової книги на спірний житловий будинок /а.с.16-17/.
Відповідно до акта встановлення фактичного проживання громадян за адресою: АДРЕСА_2 , складеного 27.04.2021 та підписаного дільничним інспектором Томашевичем Д.М., депутатом по виборчому округу ОСОБА_5 , сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_1 за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_3 , але фактично не проживає з 2012 року /а.с.14/.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що вона є сусідкою позивачів та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Громадянка ОСОБА_3 , яка зареєстрована в квартирі, належній позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вже тривалий час, а саме з 2012 року, там не проживає, виїхала з м.Середина-Буда Сумської області та наразі місце її перебування невідоме.
Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що вона є сусідкою позивачів та проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Свідок також підтвердила, що громадянка ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі, належній позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 2012 року виїхала з м.Середина-Буда Сумської області та з того часу не проживає за місцем реєстрації, наразі місце її перебування невідоме.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.379, 382 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено: місцем перебування фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Оскільки місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстроване за адресою:
АДРЕСА_2 , то вона повинна знаходитись за місцем реєстрації та проживати в квартирі.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в ст.150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст.72 ЖК Української РСР суд визнає особу такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 дійсно не проживає за місцем реєстрації в житловому приміщенні більше шести місяців, що підтверджується дослідженими у справі доказами, то є законні підстави для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
У даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-284, 353-355 ЦПК України суд
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ч. М. Теміров