Справа № 128/2917/19
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Вергеліса Я.І.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубєва С. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта,

УСТАНОВИВ:

02.07.2021 в провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане подання.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться зведене виконавче провадження № 63344234 з примусового виконання виконавчого листа № 128/2917/19, виданого 25.08.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості з процентами в сумі 38400 доларів США, що еквівалентно 966 528 грн, за борговою розпискою від 29.12.2007; про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 1921 грн; вимоги про сплату боргу № ф-33215-02у, виданої 13.05.2019 ГУ ДПС у Вінницькій області, про стягнення боргу з ОСОБА_1 по єдиному внеску на користь держави в розмірі 13427,96 грн; вимоги про сплату боргу № ф-33215-02у, виданої 05.10.2017 ГУ ДПС у Вінницькій області, про стягнення боргу з ОСОБА_1 по єдиному внеску на користь держави в розмірі 10970,78 грн.

15.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62305648, 25.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62835622, 30.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63163071, 03.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63471604.

19.10.2020, керуючись статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем об`єднано виконавчі провадження № 62305648, № 62835622, № 63163071 у зведене виконавче провадження № 63344234. 10.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 63471604 до зведеного виконавчого провадження. Загальна сума боргу за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 1092907,40 грн.

З метою забезпечення реального виконання рішення суду 19.10.2020, 03.11.2020, 23.03.2021 державним виконавцем були винесені постанови про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення, про що боржник повідомлений належним чином.

29.10.2020, 18.05.2021 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень з причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця.

16.10.2020, 03.11.2020 державним виконавцем було здійснено перевірку майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 , проте під час виходу на дільницю боржник був відсутній за вказаною у виконавчому документі адресою, ліквідного майна, на яке можна звернути стягнення, належного боржнику, не виявлено, про що було складено акт.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформації з державного реєстру іпотек за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1495 га, що розташована в АДРЕСА_2 . Вказана земельна ділянка перебуває в іпотеці, відповідно до договору іпотеки № 594 від 07.05.2008.

На запит приватного виконавця щодо наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон було повідомлено, що ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, тому начальник Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубєв С. звернувся до суду з даним поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання виконавець не з`явився, однак в своєму поданні начальник Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубєв С. просить подання розглянути у відсутності приватного виконавця. Матеріали виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 для огляду в судовому засіданні надані не були.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 02.07.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv.Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.п. «г» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, подання державного виконавця, зокрема, має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів подання вбачається відсутність належних доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на нього виконавчим документом.

До подання не долучено доказів, що взагалі боржник отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження.

До подання долучено копію лише одного акту державного виконавця, який здійснював виїзд за місцем проживання боржника, датований ще 3 листопада 2020 року.

Посилання виконавця на те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала кордон, є необґрунтованим, оскільки в матеріалах подання взагалі відсутні відомості, що остання перетинала кордон України.

Суд звертає увагу, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обов`язку. Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто, за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Разом з цим, доказів щодо цього суду не надано.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Матеріалами подання не підтверджуються обставини, що боржник умисно ухиляється від виконання виконавчого документу та може виїхати за межі України, не виконавши вказане зобов`язання. Таким чином, звертаючись до суду з даним поданням начальником Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубєвим С. не було наведено обставин саме на підтвердження дій або бездіяльності ОСОБА_1 , що виразились в ухиленні від погашення боргового зобов`язання. Суть подання зводиться лише до невиконання рішення боржником. При цьому, будь-яких доказів того, що боржник отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, виклики до державного виконавця і не з`являвся без поважних причин та вживав заходів до приховування належного йому майна і грошових коштів або вчиняв інші дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, до подання не додано.

Тому за відсутності належних доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання обов`язків не вбачається достатніх підстав для прийняття рішення щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 в правах, гарантованих статтею 33 Конституції України. Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 211, 247, 260, 441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубєва С. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Ухвалу складено та підписано суддею 02.07.2021.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська