Провадження №2-о/760/16/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника заявника - Чернуської О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою і просить встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме факт дійсності трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на її ім`я.

Посилається в заяві на те, що в листопаді 2020 року вона звернулася до відділу обслуговування громадян Солом`янського району Управління Пенсійного фонду України в м. Києві для консультації з оформлення пенсії з квітня 2021 року. Співробітник відділу, переглянувши документи, які вона надала для ознайомлення, повідомила, що її трудова книжка недійсна і з такою трудовою книжкою пенсію їй не оформлять.

Недійсність трудової книжки полягає у невідповідності дати її заповнення «25 вересня 1978 року» печатці, яка стоїть на сторінці нижче.

Зазначена невідповідність викликана тим, що вона отримувала дублікат трудової книжки, при оформленні якого вже не існувало печатки лікарні часів Радянського Союзу.

Наказом № 149 від 05 вересня 1978 року вона була прийнята на посаду санітарки поліклініки № 1 Центральної міської клінічної лікарні № 3 м. Донецька з 01 вересня 1978 року.

Наказом № 185 від 02 листопада 1978 року переведена на посаду санітарки хірургічного відділення.

Наказом № 144 від 20 серпня 1979 року була звільнена з посади санітарки хірургічного відділення у зв`язку з навчанням у Донецькому медичному інституті, в якому навчалася з 01 вересня 1979 року до 27 червня 1986 року.

Зазначає, що має всі необхідні документи для підтвердження факту роботи з 01 вересня 1978 року санітаркою, а потім санітаркою хірургічного відділення поліклініки № 1 Центральної міської клінічної лікарні № 3 м. Донецька по 20 серпня 1979 року, та факту навчання у Донецькому національному медичному університеті ім. М. Горького в період часу з 01 вересня 1979 по 27 червня 1986 року та відповідності записів в трудовій книжці фактичним місцям роботи, що необхідно для оформлення в квітні 2021 року пенсії.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. ст. 94, 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявник наказом № 149 від 05 вересня 1978 року була прийнята на посаду санітарки поліклініки № 1 Центральної міської клінічної лікарні № 3 м. Донецька з 01 вересня 1978 року.

Наказом № 185 від 02 листопада 1978 року переведена на посаду санітарки хірургічного відділення.

Наказом № 144 від 20 серпня 1979 року була звільнена з посади санітарки хірургічного відділення у зв`язку зі вступом до Донецького медичного інституту, в якому навчалася з 01 вересня 1979 року до 27 червня 1986 року.

Вказані обставини підтверджуються копією дубліката трудової книжки, виданої заявнику 25 вересня 1978 року, копією довідки Центральної міської клінічної лікарні №3 м. Донецька від 10 листопада 2020 року та архівною довідкою Донецького національного медичного університету імені М.Горького.

/ а.с. 13 - 20 /

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника є трудова книжка.

Вона оформляється роботодавцем по основному місцю роботи працівника не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу.

Якщо з оригіналом, який існує в одному екземплярі, щось прапляється, видається дублікат трудової книжки.

Дублікат трудової книжки має однакову з оригіналом юридичну силу, відповідно, видається повторно, тобто у випадку, коли з якихось причин неможливо скористатися раніше оформленим оригіналом.

У дублікаті трудової книжки відображаються всі ті відомості, які містяться в оригіналі документа: про працівника (вказуються на титульному аркуші трудової книжки), роботу, винагороди та заохочення.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Звертаючись до суду, заявник надала дублікат трудової книжки, в якій зазначено всі місця роботи періоду трудової діяльності.

Крім того, приведені в заяві та трудовій книжці обставини трудового стажу підтверджуються наданими довідками встановленого зразка.

Тобто, у заявника наявні всі необхідні документи, в тому числі довідки про підтвердження наявного трудового стажу, в яких містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту прав залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер правовідносин сторін та можливість його захисту в обраний спосіб.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Звертаючись до суду заявник зазначає, що отримала консультацію про неможливість призначення їй пенсії за наявними у неї документами, долученими до матеріалів справи.

В той же час, будь-яких доказів звернення до органів Пенсійного фонду та отриманої відмови в призначенні пенсії чи невідповідності та недостатності наданих нею документів для оформлення пенсії, не надала.

Крім того, заявник зазначила, що право на пенсійне забезпечення вона отримає лише в квітні 2021 року.

Беручи до уваги приведене вище, суд вважає, що обраний заявником спосіб захисту є неналежним, з огляду на наведені вище обставини.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. 48 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-82, 223, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 / ІН НОМЕР_2 /про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2021 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва