справа № 208/6074/20
№ провадження 2/208/625/21
10 червня 2021 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді Івченко Т.П.,
При секретарі Чорнобривець Р.Є.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 «про захист прав споживачів»,

Позивачка звернулася із даним позовом, яким заявила вимоги про розірвання договору купівлі-продажу товару № VS/SP0041 від 27.08.2019 року, укладеного між нею та ФОП ОСОБА_2 , за ПВХ конструкцій; стягнення з відповідача на користь позивача:
-неустойки в розмірі 0,1% згідно із п. 4.3. Договору (з 20.09.2019 року по 31.07.2020 рік 216 робочих днів) 2518,99 гривень;
-282 гривні борги за товарним чеком № 0039 від 27.08.2019 року;
-Моральну шкоду у сумі 7500 гривень.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 27.08.2019 року між споживачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу товару № VS/SP0041 від 27.08.2019 року, а саме ПВХ конструкцій.
Але відповідач ФОП ОСОБА_2 з часу отримання повної оплати за замовлений товар - ПВХ конструкцій, не виконуючи умови договору купівлі-продажу товару № VS/SP0041 від 27.08.2019 року, поставку товару на адресу позивача так і не здійснив, грошові кошти за сплачений товар не повернув, що стало підставою для звернення із позовом позивача.
2.Позиція відповідача.
Відповідачем ФОП ОСОБА_2 , будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, в передбаченому ЦПК України порядку, що підтверджено повідомленнями із замовленням на зареєстровану адресу відповідача від 03.03.2021 року (а.с. 32-33), від 14.04.2021 року (а.с. 38-39), своїм правом на подання відзиву на позову або прибуття в судове засідання для представлення своєї сторони не скористався, причину неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав.
Згідно до витягу з реєстру відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вид діяльності 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний); 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи.
3.Процесуальні питання, заяви і клопотання.
11.09.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано позовну заяву.
10.10.2020 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до спрощеного провадження Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що постановлено ухвалу.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
4.Фактичні обставини встановлені судом.
27.08.2019 року між споживачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу товару № VS/SP0041 від 27.08.2019 року, а саме ПВХ конструкцій (а.с. 4).
Р. 1 Договору визначено, що відповідно до цього Договору, відповідач, діючи як Продавець зобов`язався передати у власність позивача товар в асортименті та в кількості, встановлених договором, а позивач зобов`язалася прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму, визначену договором. Пунктом 1.2 договору було передбачено, що асортимент, кількість і ціна товару та загальна сума угоди визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що є невід`ємною частиною договору. (а.с.10-11).
Пунктом 2.3. відображено, що завдаток становить 9000 гривень, і у п. 2.4. зазначено що борг до передачі товару у власність становить 2662 гривні.
Відповідно до п. 3.5. вищезазначеного договору, Продавець зобов`язаний передати Покупцеві товар належної якості і в обумовленому цим Договором асортименті не пізніше 31 робочого дня, забезпечив відвантаження і доставку товару за адресою Покупця або іншого вантажоодержувача, зазначеного Покупцем у договорі після виконання п.3.1 і п. 3.2.
Згідно до п. 3.1. Договору передбачено, що покупець зобов`язується оплатити вартість товару, що становить 2662 гривні.
П. 3.2. Договору визначено що оплата за придбаний товар здійснюється протягом 20 календарних днів з дня внесення задатку.
30.08.2019 року позивач виконала умови договору, також сплатив відповідачу суму 2662 гривні, як борг за п. 2.3. Договору, що підтверджено касовим документом на прийняття та проведення оплати АТ «Альфа-банк» від 30.08.2019 року на ім`я ФОП ОСОБА_2 (а.с. 8).
Факт виконання своїх зобов`язань позивачем, як споживачем за договором, виконано в повному обсязі станом на 30.08.2019 рік відповідно до п. 3.1, 3.2. Договору.
В порушення умов договору визначених п.3.5. відповідач ФОП ОСОБА_2 у строк 31 робочий день, який обраховується з часу повного виконання зобов`язань позивачем, та відповідає 15 жовтню 2019 року, включно свої зобов`язання з виготовлення та передачі позивачу ОСОБА_1 , як покупцю товар, належної якості і в обумовленому цим Договором асортименті, не здійснив, не забезпечив відвантаження і доставку товару за адресою Покупця зазначеної у договорі як АДРЕСА_2 ; вартості товару позивачу не сплатив.
5.Норми права застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. ч. 1,2ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Ч. 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Ч. 1 ст. 550 ЦК України - право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Ч. 1 ст. 610 ЦК України - Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ст. 614 ЦК України передбачено, що: ч. 1. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Ч. 2. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Ч. 1 ст. 623 ЦК України, - боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Ч. 1 ст. 624 ЦК України, - Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ст. 627 ЦК України передбачено свободу договору, згідно до ч. 1 - Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ч. 2 статті передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено: зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 629 ЦК України - Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ч. 2 ст. 651 ЦК України, передбачено право на розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Ч. 2 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Згідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар;
П. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», - договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ);
П. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Згідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» :
П. 1 ч. 1 ст. 10 - Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Ч. 2 ст. 10 - Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
6.Висновки та мотиви прийнятого рішення.
27.08.2019 року між споживачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу товару № VS/SP0041 від 27.08.2019 року, а саме ПВХ конструкцій (а.с. 4).
Р. 1 Договору визначено, що відповідно до цього Договору, відповідач, діючи як Продавець зобов`язався передати у власність позивача товар в асортименті та в кількості, встановлених договором, а позивач зобов`язалася прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму, визначену договором. Пунктом 1.2 договору було передбачено, що асортимент, кількість і ціна товару та загальна сума угоди визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що є невід`ємною частиною договору. (а.с.10-11).
Пунктом 2.3. відображено, що завдаток становить 9000 гривень, і у п. 2.4. зазначено що борг до передачі товару у власність становить 2662 гривні.
Відповідно до п. 3.5. вищезазначеного договору, Продавець зобов`язаний передати Покупцеві товар належної якості і в обумовленому цим Договором асортименті не пізніше 31 робочого дня, забезпечив відвантаження і доставку товару за адресою Покупця або іншого вантажоодержувача, зазначеного Покупцем у договорі після виконання п.3.1 і п. 3.2.
Згідно до п. 3.1. Договору передбачено, що покупець зобов`язується оплатити вартість товару, що становить 2662 гривні.
П. 3.2. Договору визначено що оплата за придбаний товар здійснюється протягом 20 календарних днів з дня внесення задатку.
А тому заявлені позивачем вимоги про окремі підстави для стягнення 292 гривень з відповідача на користь позивачки, як боргу за товарним чеком, з врахуванням відсутності доказів інших договірних стосунків між сторонами, крім визначених договором купівлі-продажу товару № VS/SP0041 від 27.08.2019 року, окремому стягненню не підлягають.
Факт сплати позивачем суми 2662 гривні, як борг за п. 2.3. Договору станом на 30.08.2019 року, підтверджено касовим документом на прийняття та проведення оплати АТ «Альфа-банк» від 30.08.2019 року на ім`я ФОП ОСОБА_2 (а.с. 8).
Таким чином, судом встановлено що станом на 30.08.2019 рік позивачем ОСОБА_1 виконано умови договору купівлі-продажу товару № VS/SP0041 від 27.08.2019 року, взяті позивачем як споживачем послуг, у повному обсязі та відповідно до п. 3.1, 3.2. Договору.
А тому, згідно до п.3.5. відповідач ФОП ОСОБА_2 зобов`язаний був передати позивачу ОСОБА_1 , як покупцю товар, належної якості і в обумовленому цим Договором асортименті на пізніше 31 робочого дня, забезпечив відвантаження і доставку товару за адресою Покупця зазначеної у договорі як АДРЕСА_2 , та у строк передбачений п. 3.5. договору, який відповідає 15 жовтня 2019 рік, включно.
Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини, які виникають із договору купівлі-продажу згідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України, а саме товару товар, який буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Зобов`язання, взяті на себе позивачем за цим договором виконані нею, грошові кошти сплачені у повному обсязі.
В той же час, згідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, відповідач ФОП ОСОБА_2 в свою чергу порушив умови укладеного договору купівлі-продажу, не виконав поставку позивачу товару за умовами договору у строк обумовлений договором, односторонньо відмовляється від виконання покладених на нього обов`язків, грошові кошти сплачені позивачем не повернув, як на час звернення із позовом ОСОБА_1 так і на час вирішення спору по суті.
Зазначені обставини встановлені в ході судового розгляду, дають підстави для прийняття рішення про розірвання договору купівлі-продажу укладеного між сторонами, що узгоджується із приписами ч. 2 ст. 651, ч. 2 ст. 653 ЦК України, та припиняє зобов`язання сторін за договором.
Крім того, згідно до ст. 614, 617 ЦК України відповідач ФОП ОСОБА_2 не надав доказів відсутності своєї вини у порушенні умов договору, або підстав для звільнення від такої відповідальності, що є обов`язком в даному випадку відповідача, та фактично доводить його винуватість у порушені умов за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу від 27.08.2019 року, так як відповідач не створив товар за зазначеним договором та не поставив його покупцеві за умовами договору, навіть з порушенням визначених строків.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За вимогами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Щодо наслідків невиконання відповідачем умов договору, суд виходить з наступного.
Підстави для відповідальності за порушення умов договору з правом на отримання неустойки визначені ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550, ч. 1 ст. 624, ч. 1 ст. 623 ЦК України, та визначені сторонами як умови договору? а саме:
Так, згідно до умов п. 4.3. Договору, у разі не виконання ОСОБА_4 зобов`язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості договору за кожен робочий день прострочення.
Також, згідно до п. 4.4. Договору, нарахування неустойки за прострочення виконання зобов`язання починається з наступного дня від дати, коли зобов`язання мало бути виконано та припиняється в день виконання такого зобов`язання.
Враховуючи п. 4.3., п. 4.4. Договору, початком обрахування кількості днів як підставу для сплати неустойки, з врахуванням кінцевого дня виконання умов п. 3.5. як 15.10.2019 рік, починаючи с 16.10.2019 року.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням позивача та в межах заявлених позовних вимог, а тому враховується кінцева дата нарахування неустойки обрана позивачем як 31.07.2020 рік.
Таким чином з 16.10.2019 року по 31.07.2020 рік, включно становить 199 робочих днів.
На підставі зазначеного вимоги позивача щодо розміру неустойки, підлягає частковому задоволенню.
Щодо вимог на відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з того, що ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено підставу для такого стягнення, а саме при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Також, згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Тобто підставою для відшкодування моральної шкоди є встановлення належними та допустимими доказами не самого факту моральних страждань, а причинно-наслідковий зв`язок між порушень прав позивача та моральними стражданнями які він зазнав.
Але зазначених обставин позивачем не наведено для визначення їх обсягу окрім порушення відповідачем умов договору, а тому враховуючи що позивачем витрачався час, для захисту своїх прав, змінювалися очікуємі обставини, та негативний фактор неочікуваного позивачем невиконання відповідачем своїх обов`язків безумовно, спричинив позивачеві моральні страждання, а тому заявлені позовні вимоги в ці частині з врахуванням інших доказів на їх підтримання, підлягає частковому задоволенню, з врахування строку невиконання договору, вартості придбаного майна та інших супутніх факторів, що визначається судом як розмір 5000 гривень.
7.Судові витрати.
При зверненні із позовом, ОСОБА_1 діючи як споживач та будучи звільнена від сплати судового збору, згідно до приписів ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оплату судового збору не здійснювала.
А тому, виходячи з приписів ст. 141 ЦПК України, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., за кожну вимогу окремо, а саме за вимоги майнового та немайнового характеру, що дорівнює загальній сумі 1681 гривні 60 копійок.
Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265,280 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 «про захист прав споживачів», - задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 :
-2320 (дві тисячі триста двадцять) гривень74 копійки неустойки, за період з 16.10.2019 року по 31.07.2020 рік, включно згідно до п. 3.5. умов Договору № VS/SP-0041 від 27.08.2019 року;
-5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування завданої моральної шкоди;
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави:
-1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок у відшкодування витрат з оплати судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Івченко Т. П.