ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/2201/20
Провадження № 22-ц/4820/954/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Садік Н. Д.,

з участю відповідачки ОСОБА_1

і її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 689/2201/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою його представником ОСОБА_4 , на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року (суддя Соловйов А. В.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Ярмолинецького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зменшення розміру заборгованості за аліментами.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2009 року з нього на користь ОСОБА_5 (тепер ОСОБА_1 ) присуджено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановлено законом мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист № 2-436/2009 стягувач подала для примусового виконання 04 вересня 2009 року, а 26 лютого 2014 року за її заявою він був повернутий. На підставі заяви ОСОБА_1 від 19 грудня 2019 року державний виконавець відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-436/2009 і здійснив нарахування заборгованості за аліментами у розмірі 96788,30 грн. Вважає, що заборгованість визначена неправильно, оскільки закон, а саме стаття 194 СК України, відповідно до якої передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами за минулий час, але не більше як за 10 років, не має зворотної дії у часі. Заборгованість за аліментами за минулий час має визначатися лише за 3 роки. Крім того, розмір аліментів мав би визначатися із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості після утримання податку та інших обов`язкових платежів.

Тому позивач просив зменшити заборгованість за аліментами до 60634,17 грн і зобов`язати Ярмолинецький РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) внести зміни до розрахунку заборгованості за аліментами.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року у позові відмовлено.

ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд безпідставно не взяв до уваги його доводи про необхідність нарахування заборгованості за аліментами за минулий час за 3 роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання у грудні 2019 року. При розгляді справи не враховано, що державний виконавець не дотримався вимог частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки розмір аліментів мав би визначатися із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості після утримання податку та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду у частині відмови у позові про зобов`язання органу ДВС внести зміни до розрахунку заборгованості за аліментами не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У відзиві Ярмолинецький РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

У засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 і її представник визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Ярмолинецький РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) надіслав листа про розгляд справи за відсутності представника.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 присуджено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановлено законом мінімуму, починаючи з 16 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

04 вересня 2009 року стягувач подала до Ярмолинецького РВ ДВС виконавчий лист № 2-436/2009 від 25 серпня 2009 року для примусового виконання. 07 вересня 2009 року державний виконавець відкрив виконавче провадження.

26 лютого 2014 року виконавчий лист був повернутий ОСОБА_1 за письмовою заявою від 25 лютого 2014 року.

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулася до органу ДВС із заявою про примусове виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

24 грудня 2019 року державний виконавець Ярмолинецького РВ ДВС Головного територіального юстиції у Хмельницькій області відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-436/2009.

28 вересня 2020 року державний виконавець здійснив нарахування заборгованості за аліментами станом на 01 вересня 2020 року у розмірі 96788,30 грн, з якою погодилася ОСОБА_1 і не погоджується ОСОБА_3 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову у позові про зменшення розміру заборгованості за аліментами суд мотивував безпідставністю позовних вимог.

Проте такий висновок суду не у повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання (частина 1 статті 194 СК України у редакції, чинній на час здійснення розрахунку заборгованості за аліментами).

Згідно з приписами статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частинами 1 і 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, спір щодо розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Цивільного кодексу України положення цього Кодексу застосовуються, зокрема, до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктами 2, 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної сили в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Заборона зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Установлено, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. 07 вересня 2009 року державний виконавець відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. 26 лютого 2014 року виконавчий лист був повернутий ОСОБА_1 за її письмовою заявою від 25 лютого 2014 року. 24 грудня 2019 року державний виконавець Ярмолинецького РВ ДВС Головного територіального юстиції у Хмельницькій області вдруге відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-436/2009, у якому здійснив нарахування заборгованості за аліментами.

Частиною першою статті 194 СК України в редакції, що діяла на час як ухвалення зазначеного судового рішення, так і на час винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, було передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, до частини першої статті 194 СК України були внесені зміни, і вказана норма була викладена у наступній редакції: «Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання».

Разом з тим, із змісту розрахунку заборгованості за аліментами убачається, що заборгованість позивача за аліментами неправомірно визначена державним виконавцем за період з 01 жовтня 2014 року по 01 вересня 2020 року у розмірі 96788,30 грн з урахуванням боргу станом на 01 вересня 2014 року у сумі 5202 грн, тобто більше ніж за 3 роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання у грудні 2019 року.

У зв`язку з наведеним заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необхідність визначення розміру заборгованості за аліментами за минулий час за 3 роки.

Заборгованість позивача за аліментами за 3 роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання у грудні 2019 року, складає 73521,10 грн.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на необхідність визначення розміру аліментів із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості після утримання податку та інших обов`язкових платежів не ґрунтується на законі.

На підставі частини 2 статті 195 ЦПК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується у разі застосування частини 2 статті 195 СК України, обраховується органами статистики України.

За змістом ПК України об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та отримані доходи, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів.

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Крім того, за змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто інформація про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції у частині відмови у позові про зменшення розміру заборгованості за аліментами необхідно скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про зменшення заборгованості ОСОБА_3 за аліментами до 73521,10 грн.

У решті рішення суду потрібно залишити без змін.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог (35,6%) підлягають стягненню з відповідачів по 374,58 грн з кожного.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року у частині відмови у позові про зменшення розміру заборгованості за аліментами скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Зменшити заборгованість ОСОБА_3 за аліментами, що стягуються на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2009 року, до 73521,10 грн (сімдесят три тисячі п`ятсот двадцять одна грн 10 коп.).

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) і Ярмолинецького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження площа 600-річчя Ярмолинець, 1 смт. Ярмолинці Хмельницької області, ІК ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір по 374,58 грн (триста сімдесят чотири грн 58 коп.) з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 липня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта