РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2021 рокуСправа №451/51/21
Провадження № 2/451/460/21

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

16.01.2021 року ОСОБА_3 - представник позивача ОСОБА_1 , звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняли спадщину чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_2 , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Спадкодавець ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя 17.11.1999 р. залишив заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 позивачу у справі. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до якого, успадкував житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 також залишилось не успадкованим майно, зокрема: земельна ділянка загальною площею 0,3793 га, земельна ділянка загальною площею 0,9036 га. Крім того, спадкодавець - ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 прийняли спадщину, після смерті дружини та матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте така не була оформлена у встановленому законом порядку, зокрема, спірне спадкове майно складається із земельних ділянок загальною площею 0,3796 га, 1,0542 га та 0,5862 га.

Позивачу відмовлено в оформленні спадщини в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право приватної власності на землю видані після смерті спадкодавців, тому останній змушений звернутися в суд за захистом свого права.

Просить суд встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 011271 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15271, який був виданий ОСОБА_4 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 011157 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15157, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,3793 гектарів, земельну ділянку загальною площею 0,9036 гектарів. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та належали спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ 011271, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15271, а саме наступні земельні ділянки:

земельну ділянку загальною площею 0,3796 гектарів;

земельну ділянку загальною площею 1,0542 гектарів;

земельну ділянку загальною площею 0,5862 гектарів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2021 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді від 20.01.2021 р. позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути зазначені в ній недоліки.

29.01.2021 р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків, у зв`язку з встановленням Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строком на 10 днів з моменту вручення копії ухвали про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 01.02.2021 р. процесуальні строки продовжено.

Ухвалою судді від 09.02.2021 р. цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, його інтереси згідно ордеру та договору про надання правової допомоги представляє ОСОБА_3 ( а.с.27-28).

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, просить задовольнити позов (а.с.71).

Представник відповідача Радехівської міської ради в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано заяву, де просять суд розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.а.67).

Відповідач ОСОБА_2 падала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає (а.68-70).

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.1998 р. спадкодавець - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.11.1999 р. спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Батьками ОСОБА_6 відповідача у справі та дружини позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб 08.05.1976 р., згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 (а.с.16).

На день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловому будинку проживали чоловік - ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_2 , зять - ОСОБА_1 та внуки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідно до довідки, яка видана Яструбичівською сільською радою Вих. №352 від 21.08.2020 р. (а.с.17).

Як видно із заповіту від 17.11.1999 р. спадкодавець ОСОБА_5 заповів все своє майно позивачу - ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13.12.2011 р. ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкове майно складалося, зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями (а.с.19-20).

Як вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ 011271, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15271, ОСОБА_4 , передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,3796 га, 1,0542 га, 0,5862 га. (а.с.21).

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 011157, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15157, ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,3793 га та площею 0,9036 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.22).

ОСОБА_1 завідувачем Радехівської державної нотаріальної контори відмовлено в оформленні спадкових прав на спірні земельні ділянки в нотаріальному порядку, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки державні акти на вказані ділянки були видані після смерті спадкодавця, відповідно до листів від 04.11.2020 р. №398/02-14, №398/02-14 (а.с.24-25).

Відповідно до рішення Яструбичівської сільської ради Радехівського р-ну Львівської області від 11.12.2020 р. №34, «Про початок реорганізації Яструбичівської сільської ради шляхом приєднання до Радехівської міської ради», Радехівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема Яструбичівської сільської ради (а.с.62).

Яструбичівська сільська рада 24.02.1996 р. затвердила список осіб, які мають право на середню земельну ділянку, відповідно до списку, де значиться спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до рішення від 24.02.1996 р. та списку осіб (а.с.43-46).

Рішенням Яструбичівської сільської ради від 10.02.2000 р. «Про передачу земельних часток (паїв) у приватну власність» та Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 12.04.2000 р. №156 « Про надання дозволу громадянам села Яструбичі на складання проекту передачі земельних ділянок у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», затверджено список власників сертифікатів на земельні частки (паї) Яструбичівської сільської ради, яким погоджено передачу земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, де значиться спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.47-51).

Розпорядженням Голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 25.09.2000 р. №418 затверджено проект передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на права приватної власності на землю громадянам с. Яструбичі, відповідно до списку громадян, де значиться спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.52-57).

25 квітня 2000 р. рішенням Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області затверджено схеми проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність громадян, відповідно до списку, де значиться спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.58-61).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд вважає, що на час смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року).

Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 011271 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15271, який був виданий ОСОБА_4 , підтверджується тим, що по батькові власника зазначено як « ОСОБА_10 » (а.с.21), а ім`я в свідоцтві про народження, свідоцтві про смерть та інших документах « ОСОБА_11 » (а.с. 13, 15 ), тому позовні вимоги про встановлення факту, належності правовстановлюючого документа, слід задоволити.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, суд виходив з наступних мотивів та положень закону.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. Відповідно до частини 4 зазначеної норми у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою, ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Порядку, виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірних земельних ділянок.

Отже з часу прийняття рішення Х сесії ІІІ демократичного скликання Яструбичівської сільської ради від 25.04.2000 р. про передачу у приватну власність спадкодавцям - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок які перебували у їх користуванні з відповідним цільовим призначенням, ці земельні ділянки вибули з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягали.

Із системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 551 ЦК УРСР якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, до даних правовідносин, в частині визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та які належали спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ 011271, слід застосовувати норми ст. 551 ЦК УРСР про право спадкової трансмісії, оскільки після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняли як спадкоємці першої черги чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка відповідач ОСОБА_2 , проте ОСОБА_5 за життя спадкових прав на спірне майно ОСОБА_4 не оформив та залишив заповіт на ім`я позивача ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 від частки в спадковому майні ОСОБА_4 відмовилась, оскільки позовні вимоги позивача визнала та просила їх задоволити.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 011271 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15271, який був виданий ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 011157 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15157, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,3793 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,9036 гектарів.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та які належали спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ 011271, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 червня 2001 року за № 15271, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,3796 гектарів; земельну ділянку загальною площею 1,0542 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,5862 гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_5 (адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Радехівська міська рада Львівської області (адреса: м. Радехів вул. Івана Франка, 2 Львівська область);

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_6 (адреса: АДРЕСА_1 )

ГоловуючийПатинок О. П.