Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на частку нерухомого майна у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що в період зареєстрованого шлюбу в 1975 році вони із чоловіком придбали у власність 11/25 частини будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. В грудні 2020 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка, однак 09.12.2020 року їй було видано постанову нотаріусу, якою відмолено у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що договір купівлі-продажу від 22.09.1975 року про купівлю 11/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 вже є не чинним, оскільки відповідно до рішення колегії Іллічівського районного виконавчого комітету народних депутатів від 10.06.1987 року були затверджені нові ідеальні частки, за яким частка ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 змінилась на 7/20 часток, а правовстановлюючі документи підлягали обміну. За життя спадкодавець не здійснив обмін правовстановлюючих документів, тому правовстановлюючі документи не є чинними., а доля спадкодавця остаточно не визначена. Позивачка, посилаючись на положення ЦК України та судової практики, з урахуванням доповнених вимог просила визнати право спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в розмірі 7/40 частки за ОСОБА_1 , - 7/40 за ОСОБА_3 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/40 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . І остаточно визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/20 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не прибула, через канцелярію суду надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без її присутності.

Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області надіслав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи свою позицію тим, що відповідно до положень частини 4 статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Посилаючись на позицію Верховного суду України у постанові від 18.03.2019 року по справі №343/1048/17, вказує, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На підставі цього просив відмовити у позові.

Також від представника відповідача була надана заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибув. Надіслав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу без його участі.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що з 16 липня 1969 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.07.1969 року.

В період шлюбі позивачка разом з чоловіком придбали 11/25 частини жилого будинку з належними до цієї частини побудовами та спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 29,6 кв.м, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі продажу від 22 вересня 1975 року, зареєстрованим в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 09 грудня 1975 року за №21038.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів №307 від 10.06.1987 року «Про приймання житлової прибудови в експлуатацію та оформлення права власності на неї по АДРЕСА_1 » за результатом звернення ОСОБА_4 було вирішено затвердити акт приймання житлової прибудови в експлуатацію та оформити право власності прибудови збудованої ОСОБА_4 ; оформити право власності на житлову прибудову, із І кімнати, кухні, сараю; Просити Горкомхоз видати нове свідоцтво про право особистої власності на житлову прибудову по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , де частка ОСОБА_4 складає 13/20 частки, а частка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 складає 7/20 частки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 05 квітня 2017 року серії НОМЕР_2 .

Після його смерті за заявою позивачки приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шпарага С.С. була заведена спадкова справа №59/2020 до майна спадкодавця.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №62809539 від 09.12.2020 року відсутні будь-які відомості про видачу спадкодавцем заповітів або спадкових договорів.

Згідно з довідкою з відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг від 12.11.2020 року позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована у спірному будинку разом із своїм чоловіком до дня смерті останнього.

Відповідно до матеріалів спадкової справи інших спадкоємців, які б у встановленому законом порядку звернулись до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини або фактично прийняли її, окрім позивачки, судом не встановлено.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі цього суд доходить висновку, що позивачка є єдиним спадкоємцем щодо майна чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За письмовою інформацією Комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 09.11.2020 року №363/02-14 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 11/50 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №5452 від 22.09.1975 року.

Також згідно з листом Комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 18.12.2020 року №3620 на запит нотаріусу повідомлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належало: 11/25 частки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу р-р№5452 від 22.11.1975 р., посвідченого Третьою Жданівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Маріупольському БТІ 09.12.1975р р-р№21038. Згідно рішення Іллічівської райради №307 від 10.06.1987 року були затверджені нові ідеальні частки домоволодіння. Частка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стала складати 7/20 часток домоволодіння. (Вищевказані правовстановлюючі документи підлягають обміну). 13/20 частки належить ОСОБА_2 .

Згідно технічної інвентаризації 18.11.2020 року встановлено, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А-1, нежитлова прибудова літ.А2-1, житлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ.а-1, прибудова літ.а1-1, погріб літ. А1/п (загальною площею 108,6 м2, житловою площею 50,3 м2), сарай літ.Е-1, сарай літ.Л-1, сарай літ.Д-1, навіс літ.К-1, убиральня літ.В-1, навіс літ.Ж-1, огорожа №1,3,4,5, вимощення І.

ОСОБА_3 належить частина житлового будинку літ.А-1, а саме: 1/2 частка житлової кімнати 1-3, 1/2 частка житлового кімнати 1-4, 1/2 частка нежитлової прибудови літ. А2-1, (загальною площею 25,9 м2, житловою площею 10,4 м2), 1/2 частка сараю літ.Е-1, 1/2 частка сараю літ.Л-1, 1/2 частка огорожі №1, що складає 7/40 часток домоволодіння. Убиральня літ.Г-1 знесена. Сарай літ. Л-1 побудований до 1992 року.

Результати технічної інвентаризації також підтверджуються наявним у справі технічним паспортом на будинок від 18.11.2020 року.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №242652811 від 02.02.2021 року за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 24.02.2012 року зареєстровано право спільної часткової власності на 13/20 частки житлового будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шпарага С.С. від 09.12.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало ОСОБА_3 з тих причин, що після винесення рішення колегії Іллічівського районного виконавчого комітету народних депутатів від 10 червня 1987 року за №307 було змінено розмір ідеальних часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 та правовстановлюючі документи підлягали обміну. Проте за життя ОСОБА_3 не здійснив обмін правовстановлюючих документів. Таким чином вищевказаний договір купівлі-продажу від 22 вересня 1975 року не є чинним, а доля спадкодавця остаточно не визначена. Документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, спадкоємцем не надано.

Отже позивачка у зв`язку із нездійсненням за життя чоловіка обміну та неотримання нового правовстановлюючого документу на нову частку в 7/20 домоволодіння, тобто за відсутності у неї правовстановлюючого документа на право власності на нову ідеальну частку житлового будинку за спадкодавцем позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, і тому звернулась до суду із позовом.

При вирішенні спору суд керується наступними положеннями закону.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Так, предметом спору є можливість набуття права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку від 7/20 (тобто 7/40) частки житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_3 , який за життя не встиг оформити своїх документальних прав на спільне часткове майно та не здійснив обмін існуючих правовстановлюючих документів після зміни розміру ідеальних часток на підставі рішення колегії Іллічівського районного виконавчого комітету народних депутатів від 10 червня 1987 року за №307.

Як вбачається з матеріалів справи позивачці разом із відповідачем належало право спільної власності на 11/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та після рішення колегії Іллічівського районного виконавчого комітету народних депутатів від 10 червня 1987 року №307 розміри ідеальних часток співвласників в домоволодінні змінились: частка сусіда ОСОБА_4 змінилась на 13/20, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до 7/20 відповідно. Частка ОСОБА_4 у встановленому порядку була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак частка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в розмірі 7/20 зареєстрована у встановленому порядку не була та правовстановлюючі документи не були замінені.

Разом із тим, суд вважає, що права позивачки підлягають захисту з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - Лист Вищого Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Як встановлено судом позивачці та її покійному чоловікові на праві спільної власності з 1975 року належить 11/25 частини будинку по АДРЕСА_1 та на підставі рішення колегії виконкому Іллічівської районної ради від 10.06.1987 року прийнято в експлуатацію житлову прибудову, належну ОСОБА_4 , внаслідок чого змінились частки в спільному будинку та вирішено видати нове свідоцтва про право власності на ім`я ОСОБА_4 . При цьому в даному рішенні не вказано про необхідність видавати нове свідоцтво позивачці та її чоловікові.

У відповідності до роз`яснень, які викладені в пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року по справі №523/3522/16-ц, та в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі.

Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд враховує, що відсутність нових правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на нову ідеальну частку в 7/20 спірного будинку АДРЕСА_1 за спадкодавцем, не є перешкодою для реалізації позивачкою права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спільне часткове майно подружжя та не здійснив державну реєстрацію права нової ідеальної частки домоволодіння. Тим більше, що за життя ОСОБА_3 він мав необхідний правовстановлюючий документ та йому не ставилось в обов`язок за рішенням колегії виконкому Іллічівської районної ради від 10.06.1987 року отримувати нове свідоцтво або здійснювати обмін наявного у нього правовстановлюючого документу. Проте на теперішній час розбіжність даних про право власності в наявному у позивачки правовстановлюючому документі (договору купівлі-продажу 1975 року) та рішенні колегії виконкому Іллічівської районної ради від 10.06.1987 року, а також даних зареєстрованих в державному реєстрі прав на нерухоме майно у другого співвласника ОСОБА_2 , створює об`єктивні перешкоди для отримання позивачкою в досудовому порядку документів про право на спадщину після смерті чоловіка.

Виходячи із вказаних положень закону та обставин справи, ефективним способом захисту прав позивачки в даному випадку буде визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 7/40 частки будинку, а також з урахування частки, яка належала ОСОБА_1 (7/40), в цілому на 7/20 (7/40 + 7/40) частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 11, 16, 328, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 77, 82, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на частку нерухомого майна у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 7/40 частини будинку АДРЕСА_1 та з урахуванням її особистої частки (7/40) остаточно в сукупності визнати за нею право власності на 7/20 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку літ.А-1, нежитлової прибудови літ.А2-1 (загальною площею 51,8 м2, житловою площею 10,4 м2), сараю літ.Е-1, сараю літ.Л-1, огорожі №1.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов