Справа № 351/1535/20
Номер провадження №2/351/124/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП .

У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги мотивував тим, що 27.07.2019 року приблизно о 03:45 годині, відповідач рухаючись автодорогою державного значення Н-10 сполученням "Стрий-Чернівці-Мамалига" поза межами населеного пункту села Олешків Снятинського району автомобілем марки "Форд Мондео" реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався та допустив зіткнення із автомобілем марки "Мерседес Спрінтер", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП водій автомобіля марки "Мерседес Спрінтер" реєстраційний номер НОМЕР_2 - позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних забійно-рваних ран ліктьового суглобу та лівої поясничної ділянки. Після вчинення ДТП відповідач покинув місце події. Окрім того, відповідач 27.07.2019 року о 3:15 год. на 185 км. автодороги Н-10 керував транспортним засобом №Форд-Мондео" д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Власником пошкодженого транспортного засобу «Мерседес Спрінтер» реєстраційний номер НОМЕР_2 являється позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_3 .

Транспортний засіб «Форд-Мондео» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент настання ДТП, був застрахований в СТ "СГ`ТАС", про що свідчить ПОЛІС обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5491481.

В установлені законодавством строки в СТ "СГ"ТАС" повідомлено про факт настання даної ДТП відповідачем.

Розмір страхового відшкодування, яке виплатила СТ "СГ`ТАС" по даному страховому випадку склала 89 021,00 грн. Проте дане відшкодування не покриває завданої матеріальної шкоди відповідачем, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду, адже відповідач на неодноразові звернення позивача не реагував та відмовляється добровільно відшкодувати завдані збитки.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта О.І.Губар № СЕ-19/109/26-121АВ/19 від 13.09.2019 року вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Мерседес Бенз Спрінтер 212 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1999 року виготовлення внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 27.07.2019 р. могла становити 146 716, 00 грн.

Отже, із урахуванням вищезазначеного, на підставі висновку № СЕ-19/109/26-121 АВ/19 від 13.09.2019 року з відповідача підлягає стягненню на користь позивача решта шкоди непокритої страховим відшкодуванням, а саме 146 716 грн. 00 коп. (вартість матеріального збитку) - 100 000 грн. (розмір ліміту страхового відшкодування) + 2 000,00 (Розмір франшизи) = 48 716, 00 грн. Окрім того, діями відповідача завдано позивачу моральну шкоду, розмір заподіяної моральної шкоди, завданої позивачу відповідачем внаслідок скоєння ним адміністративних правопорушень оцінює в розмірі 15 000 гривень, сума яких необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які позивач отримав, відновити його психічний та психологічний стан. Розмір моральної шкоди оцінений в тому числі і з урахуванням поведінки відповідача, який на протязі всього часу досудового слідства і після жодним чином не намагався відшкодувати завдані збитки, або елементарне вибачитись за скоєне, а тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом в якому просить стягнути із відповідача 48 716 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позові, зазначив, що розмір страхового відшкодування склав 89 021 грн., проте дане відшкодування не покриває завданої матеріальної шкоди відповідачем. Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта О.І.Губар № СЕ-19/109/26-121АВ/19 від 13.09.2019 року вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Мерседес Бенз Спрінтер 212 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1999 року виготовлення внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 27.07.2019 р. могла становити 146 716, 00 грн., просив позов задоволити та стягнути з відповідача 48 716 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача просила в позові відмовити з підстав зазначених у відзиві, вважає, що завдана відповідачем шкода відшкодована позивачу страховою компанією. Окрім того у матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт по відновлювальному ремонту. Щодо матеріальної шкоди, зазначила наступне, що зазначені вимоги не узгоджені з нормами закону.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на засадах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно постанови Снятинського районного суду від 12.12.2019 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно постанови Снятинського районного суду від 25.09.2019 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік . Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.11.2019 р. постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2019 р. щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишено без змін.

З полісу №АО/5491481 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів слідує, що ОСОБА_2 застрахував транспортний засіб «Форд-Мондео» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент настання ДТП в СТ "СГ`ТАС". Строк дії 13.06.2019 р. до 12.06.2020 р. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 2000 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи 2 000 грн.

Згідно інформації ТАС проведена виплата в сумі 89 021 UAH по справі 00670/09/2020/53, дата події 27.07.2019 .

Згідно витягу з ЄРДР 27.07.2019 зареєстровано вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. КК України.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта О.І.Губар № СЕ-19/109/26-121АВ/19 від 13.09.2019 року вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Мерседес Бенз Спрінтер 212 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1999 року виготовлення внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 27.07.2019 р. могла становити 146 716, 00 грн.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Таким чином ,подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ) . Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні , так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі .

Суд не погоджується з доводами представника відповідача про ту обставину , що він не повинен відшкодовувати різницю між сплаченою сумою та повним розміром матеріальної шкоди , визначеної експертом.

За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Статтями 22, 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи ; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої адміністративним правопорушенням і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає повному задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди .

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивач в своєму позові зазначає, що внаслідок ДТП та пошкодження його власного автомобіля йому заподіяно моральну шкоду, розмір заподіяної моральної шкоди, завданої позивачу відповідачем внаслідок скоєння ним адміністративних правопорушень оцінює в розмірі 15 000 гривень, сума яких необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які позивач отримав, відновити його психічний та психологічний стан. Розмір моральної шкоди оцінений в тому числі і з урахуванням поведінки відповідача, який на протязі всього часу досудового слідства і після жодним чином не намагався відшкодувати завдані збитки, або елементарне вибачитись за скоєне .

Суд бере до уваги зазначені обставини .

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, повністю підтвердилися в ході судового розгляду справи по суті.

Враховуючи дану обставину , керуючись принципом справедливості, розумності та реальності, суд вважає за можливе розмір моральної шкоди зменшити з 15000 грн. до 5 000 грн. .

Вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачем.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, з наданих про стягнення витрат на правничу допомогу документів встановлено, що позивач просить стягнути грошові кошти у загальному розмірі 12 000 грн., оскільки останньому надано правничу допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У свою чергу, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. При цьому, достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17, та від 23.01.2020 року у справі № 300/941/19 та інших).

Разом з цим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

В даному випадку зважаючи на предмет спору, незначну складність цивільної справи, кількість проведених судових засідань, суд вважає, що судові витрати, які просить стягнути представник позивача є надмірним, тому підлягають зменшенню.

На підставі викладеного вище, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що стягнення витрат на правову допомогу слід задоволити частково в сумі 6000 грн. з вищенаведених підстав.

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 1 681, 60 грн.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.12, 22, 28, 29, 34, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 526, 1166, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48 716 грн. за завдану шкоду завдану ушкодженням автомобіля «Мерседес Спрінтер» реєстраційний номер НОМЕР_2 непокритої страховим відшкодуванням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 1 681, 60 грн. судового збору та 6 000 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: М.М.Калиновський