Справа № 210/1101/21
Провадження № 2-н/210/277/21
У Х В А Л А

іменем України

"26" лютого 2021 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до Приватного Вищого Навчального Закладу «Інститут Ділового адміністрування» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по нарахованій та невиплаченій заробітній платі при звільненні, компенсації за невиплату нарахованої та не виплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2021 року в провадження судді надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по нарахованій та невиплаченій заробітній платі при звільненні, компенсації за невиплату нарахованої та не виплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації за невикористану відпустку.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

У відповідності до п.п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Як вбачається з заяви та доданих до неї документів, заявник звернулася з заявою, в якій просить стягнути з боржника 43106,84 грн. компенсації за невиплату нарахованої та невиплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації за невикористану відпустку за період 2017-2018 роки та 2018-2019 роки, що становить 51 день у розмірі 8540,05 грн., та заборгованості за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні з роботи з січня 2019 року по серпень 2019 року включно у розмірі 34566,79 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу, не передбачену ст. 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статтей 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачені види відпусток

і визначено, які саме відпустки відносяться до щорічних: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату працю», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статті 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі статті 238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Заявлені вимоги не є безспірними, тому їх належить вирішувати у позовному провадженні.

Крім того суд звертає увагу позивача на той факт, що ним додана до матеріалів заяви довідка щодо заборгованості станом на 30.08.2019 рік. Жодних даних стосовно того, чи отримала заявниця заборговану суму від підприємства боржника чи ні за період з 30.08.2019 року по день подачі заяви до суду суду не надано.

Враховуючи вищевикладене вважаю за необхідне відмовити в прийнятті заяви про видачу судового наказу, роз`яснивши заявнику про право на звернення до суду в позовному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 165 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з Приватного Вищого Навчального Закладу «Інститут Ділового адміністрування» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по нарахованій та невиплаченій заробітній платі при звільненні, компенсації за невиплату нарахованої та не виплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації за невикористану відпустку.

Повернути заявнику заяву та додані до неї документи.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко