Справа № 752/9217/17
Провадження № 2/752/216/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 квітня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Шрамко А.М.

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

05.05.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити дії до ФОП ОСОБА_2

15.05.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Антоновою Н.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

У зв`язку з відстороненням 31.05.2017 року судді Голосіївського районного суду м. Києва Антонової Н.В. від здійснення правосуддя, на підставі п. 6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 752/9217/17.

06.06.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження.

18.05.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про призначення у справі судової товарознавчої експертизи.

04.09.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у справі.

08.05.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

22.10.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточнень від 06.08.2019 року, позивачкою зазначено, що 25.08.2007 року нею в компанії KANIK CARPET придбано килим розміром 4, 17 х 3, 03, загальною площею 12, 64 м2, вартістю 6 000, 00 дол. США, що підтверджується накладною від 25.08.2007 року. З метою професійної чистки килима звернулася до компанії «KOВЕР-CLEAN», підрядник - ФОП ОСОБА_2 . Замовлення оформлено накладною № 1776 від 03.02.2016 року, відповідно до змісту якої: підрядник за плату та у визначений строк зобов`язався надати споживачеві послугу з хімічної чистки килима; килим передано забрудненим з плямою від кави, без механічних ушкоджень. При огляді килима після чистки виявлено, що його зіпсовано, а саме - втрачено колір, не підлягає ремонту. 26.05.2016 року відповідачеві направлено претензію щодо стягнення матеріальної шкоди. 30.06.2016 року на зазначену претензію отримано відповідь, відповідно до змісту якої ФОП ОСОБА_2 запропонував компенсацію у розмірі 10 000, 00 грн. та повернення килима. Однак, оскільки вартість килима є набагато вищою, а саме 6 000, 00 дол. США, що станом на день пред`явлення позову складає 150 675, 00 грн.

Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 150 675, 00 грн.

04.11.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач ФОП ОСОБА_2 заперечував проти позову з тих підстав, що 03.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до компанії «KOВЕР-CLEAN» з метою прання килиму. При прийнятті замовлення, 03.02.2016 року було оформлено накладну № 1776, визначено ступінь зношення килиму - 50 % та оціночну вартість килиму - 1 000, 00 грн., а також визначено, що компанія не несе відповідальності за можливим прояв прихованих фабричних дефектів, що проявилися в процесі миття килиму та нестійкі барвники волокон килиму та про те, що така накладна поширюється на килими вартістю до 3 000, 00 грн., частка килимів вартістю вище 3 000, 00 грн. оформлюється окремим договором. Відповідно до п.п. 2.4., 2.5. Інструкції щодо надання окремих видів побутових послуг, затвердженої наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення № 20 від 27.08.2000 року: вартість прийнятих виробів установлюється за погодженням із замовником або на підставі підтвердних документів і зазначається разом із відсотком зносу в договорі (квитанції ); при оформленні замовлення замовник своїм підписом підтверджує згоду щодо вартості виробу, відсотку зносу, виду обробки, наявних дефектів, а також ознайомлення його про можливість проявлення прихованих дефектів та усадки виробу після обробки. Для виробів, що приймаються в обробку, установлено чотири ступені зносу - 10, 30, 50 та 75 відсотків: знос 50 відсотків - вироби ношені, прані, чищені, перефарбовані, вигорілі; із збитим ворсом, потерті, із спущеними петлями; з невеликими поривами та штопанням; із значним забрудненням і заплямуванням, які мають зачіпки, незначні припали; відрізи тканин із забрудненням, заплямуванням або незначними пошкодженнями всередині відрізу; вироби з тканин, дубльованих пінополіуретаном, що мають заломи на ліктьових згинах; килимові вироби, що мають місця з пошкодженням забарвлення, обтріпані краї; гардинно-тюлеві вироби, які мають незначне пошкодження волокон . Таким чином, при оформленні замовлення, сторони дійшли згоди про стан та оціночну вартість килима, змовник була попереджена про можливі виявлення фабричних дефектів при пранні килима. Дійсно, під час чистки килима було виявлено фабричні дефекти, а саме висвітлення червоного кольору з подальшим розтіканням на інші частини килима, що можливо при використанні неякісних фарбників виробником товару, однак килим зберіг свою форму та не має механічних пошкоджень. На претензію позивачки в порядку досудового врегулювання спору, запропонував виплату у розмірі 10 000, 00 грн., однак з претензією по суті не погодився, оскільки його вина відсутня. З сумою матеріальної шкоди, яку позивачка просить стягнути в судовому порядку, а саме 150 675, 00 грн. не згоден, вважає, що ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження заявленої суми, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, з урахуванням їх уточнень, просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши думку представника позивачки, відповідача та його представника, врахувавши заяви по суті справи та додані на їх підтвердженні докази, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 03.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до компанії «KOВЕР-CLEAN» з метою прання килиму. При прийнятті замовлення, 03.02.2016 року було оформлено накладну № 1776, визначено ступінь зношення килиму - 50 % та оціночну вартість килиму - 1 000, 00 грн., а також визначено, що компанія не несе відповідальності за можливим прояв прихованих фабричних дефектів, що проявилися в процесі миття килиму та нестійкі барвники волокон килиму та про те, що така накладна поширюється на килими вартістю до 3 000, 00 грн., частка килимів вартістю вище 3 000, 00 грн. оформлюється окремим договором (а.с. 6).

25.05.2016 року ОСОБА_1 направила на адресу ФОП ОСОБА_4 , як виконавця робіт з чистки килима претензію про захист прав споживача та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6 000, 00 дол. США, що є вартістю килима та підтверджується накладною від 25.08.2007 року у зв`язку з тим, що при його огляді після чистки виявлено, що килим зіпсовано, а саме - втрачено колір, не підлягає ремонту (а.с. 8).

22.06.2016 року у відповідь на претензію ФОП ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1 про те, що дійсно після чистки кольору виявлено висвітлення та втрату кольору, однак причиною таких змін є приховані фабричні дефекти, що проявилися в процесі миття килиму та нестійкі барвники волокон килиму. ФОП ОСОБА_4 не визнав своєї вини у зовнішніх змінах килиму, однак запропонував компенсацію у розмірі 10 000, 00 грн. з метою досудового врегулювання спору (а.с. 9).

Не погоджуючись з запропонованою сумою компенсації, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь в порядку захисту прав споживача матеріальної шкоди у розмірі вартості килиму, а саме 150 675, 00 грн.

Крім того, 08.05.2019 року представником позивачки заявлено клопотання про доручення доказів, відповідно до змісту якого просив приєднати до матеріалів справи звіти при експертну оцінку ринкової вартості предмету домашнього інтер`єру від 01.02.2016 року та від 25.02.2019 року, за даними яких ринкова вартість об`єкту оцінки (предмету домашнього інтер`єру: килиму розміром 4, 17 х 3, 03 м, загальною площею 12, 64 м2, фірма виробник KANIK CARPET, Туреччина) склала відповідно 116 828, 26 грн. та 125 125, 48 грн. Представник позивачки, в обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що відповідач ухвалу суду про призначення судової товарознавчої експертизи від 18.05.2018 року не виконав, у зв`язку з чим позивачка самостійно звернулася до експертної установи з метою визначення ринкової вартості килиму, просив врахувати звіт про експертну оцінку ринкової вартості предмету домашнього інтер`єру від 25.02.2019 року. Про причини неподання звіту від 01.02.2016 року, що був наявний у позивачки при зверненні до суду з позовом, не повідомив (а.с. 102-103, 104-135, 136-166).

Водночас, 06.08.2019 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої останній просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 150 675, 00 грн. (а.с. 177-178).

Таким чином, суд не приймає до уваги додані представником позивача звіти, оскільки останнім не зазначено поважності причин неподання звіту від 01.02.2016 року разом з позовом. Крім того, у самому позові також відсутні посилання на зазначений вище звіт, як доказ на підтвердження вартості килиму.

Щодо звіту від 25.02.2019 року, зазначений доказ також не приймається судом з тих підстав, що представник позивача у заяві про уточнення позовних вимог поданої після клопотання при приєднання зазначеного звіту, підтримав вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 150 675, 00 грн., а не 125 125, 48 грн., як визначено у звіті.

За правилами ст. ст. 865, 866 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу ; договір побутового підряду є публічним договором ; до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів; договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Відповідно до п.п. 2.4., 2.5. Інструкції щодо надання окремих видів побутових послуг, затвердженої наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення № 20 від 27.08.2000 року: вартість прийнятих виробів установлюється за погодженням із замовником або на підставі підтвердних документів і зазначається разом із відсотком зносу в договорі (квитанції); при оформленні замовлення замовник своїм підписом підтверджує згоду щодо вартості виробу, відсотку зносу, виду обробки, наявних дефектів, а також ознайомлення його про можливість проявлення прихованих дефектів та усадки виробу після обробки. Для виробів, що приймаються в обробку, установлено чотири ступені зносу - 10, 30, 50 та 75 відсотків: знос 50 відсотків - вироби ношені, прані, чищені, перефарбовані, вигорілі; із збитим ворсом, потерті, із спущеними петлями; з невеликими поривами та штопанням; із значним забрудненням і заплямуванням, які мають зачіпки, незначні припали; відрізи тканин із забрудненням, заплямуванням або незначними пошкодженнями всередині відрізу; вироби з тканин, дубльованих пінополіуретаном, що мають заломи на ліктьових згинах; килимові вироби, що мають місця з пошкодженням забарвлення, обтріпані краї; гардинно-тюлеві вироби, які мають незначне пошкодження волокон.

Так, при прийнятті замовлення у ОСОБА_1 03.02.2016 року було оформлено накладну № 1776, у якій визначено ступінь зношення килиму - 50 % та оціночну вартість килиму - 1 000, 00 грн., а також визначено, що компанія не несе відповідальності за можливим прояв прихованих фабричних дефектів, що проявилися в процесі миття килиму та нестійкі барвники волокон килиму та про те, що така накладна поширюється на килими вартістю до 3 000, 00 грн., частка килимів вартістю вище 3 000, 00 грн. оформлюється окремим договором.

Позивачка підписала зазначену накладну, що означає погодження останньою її змісту.

Відтак, у накладній № 1776 від 03.02.2016 року визначено вартість килиму у розмірі 1 000, 00 грн., яка погоджена ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_2 , вартість про яку зазначає позивачка у розмірі 150 675, 00 грн. з посиланням на накладну від 25.08.2007 року, звіти при експертну оцінку ринкової вартості предмету домашнього інтер`єру від 01.02.2016 року та від 25.02.2019 року не приймається судом, а відповідно не підлягає відшкодуванню.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 150 675, 00 грн., не підлягають задоволенню судом.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк