Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1943/20 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №296/1943/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила змінити розмір аліментів з 1/4 частин всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягнуті рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2009 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дати набрання рішеннями законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також просила вирішити питання судових витрат та стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Позов обґрунтовувала тим, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірваний на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2009 року. Даним рішенням малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого виховання залишено при ній. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2009 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2008 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після розлучення відносини із відповідачем покращилися та вони стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_5 . Проте, з початку 2018 року через різні погляди на життя та відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача відносини із останнім погіршилися. З червня 2018 року вони проживають окремо, а діти проживають разом із нею, тобто матір`ю, та знаходяться на її утриманні. Відповідач фізично здоровий, працездатний, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні, але у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, збільшилися потреби дітей із віком, а також змінився прожитковий мінімум, просить задовольнити позов.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 березня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат: стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у зміні розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким змінити розмір аліментів з 1/4 частин всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2009 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частин всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дати набрання рішеннями законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу в повному обсязі. Зазначає, що у рішенні суду від 20 січня 2009 року стягнення аліментів визначено у частці від заробітку із визначенням мінімальної межі стягнення 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а державний виконавець відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» не наділений повноваженнями здійснити відповідні перерахунки. Стягувач аліментів позбавлений можливості захистити свої права у інший, окрім судового, спосіб, враховуючи, що з 08 липня 2017 року збільшився мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто в частині відмови у зміні розміру аліментів на сина ОСОБА_3 , визначені за рішенням суду від 20 січня 2009 року, відповідно до положень ст.367 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , оскільки у цій частині воно не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зміни розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які визначені рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2009 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дати набрання рішеннями законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд першої інстанції виходив з того, що зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставною для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Позивачкою не доведено, що у відповідача змінився матеріальний стан у бік покращення або погіршився її матеріальний стан чи стан здоров`я когось із них. Розмір витрат на професійну правничу допомогу стягнутий на користь позивача пропорційно до задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2009 року в справі №2-533 визначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку відповідача, щомісячно починаючи з 24 жовтня 2008 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.23).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2009 року в справі №2-785 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний (а.с.22). Син ОСОБА_3 для подальшого виховання залишений при матері, тобто позивачеві.

Відповідно до довідки від 04 лютого 2020 року №163 ТзОВ "Керуюча компанія "КомЕнерго-Житомир" ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу її сім`ї входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 17 цієї ж Постанови зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на збільшення цін на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, а також збільшення потреби дитини та зміну прожиткового мінімуму на дитину.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довела належними та допустимими доказами обставини, передбачені статтею 192 СК України з якими Закон пов`язує вирішення питання щодо зміни розміру аліментів.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції, як окремо кожному доказу, так і в сукупності.

З приводу вимог апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язну з розглядом справи в сумі 1 500 грн.

Відповідно до частини першої ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша ст.137 ЦПК України).

Приписами частини другої ст.137 ЦПК України визначено, зокрема, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову (п.1 частини другої ст.141 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з поданих стороною матеріалів, між ОСОБА_1 та адвокатом Примак В.М. було укладено договір №6/03-2020 від 02 березня 2020 року про надання правничої (правової) допомоги в цивільній справі про стягнення аліментів та про зміну розміру аліментів (а.с.25-26).

Позивачем ОСОБА_1 було сплачено 3 000 грн. за адвокатські послуги (а.с. 29).

Згідно з п.3 частини другої ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких за змістом статті 133 ЦПК України належать і витрати на професійну правничу допомогу), покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин, суд першої інстанції правомірно стягнув 1 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення залишається без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2020 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: