П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року місто Київ

справа № 753/18059/19

апеляційне провадження № 22-ц/824/504/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Комаревцевої Л.В. від 3 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання судового наказу, виданого Дарницьким районним судом міста Києва від 20 вересня 2019 року, посилаючись на те, що вказаним судовим рішення з нею стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 192 грн. 10 коп.

Вказаний судовий наказ був пред`явлений для примусового виконання до виконавчої служби і протягом грудня 2019 року - травня 2020 року з ОСОБА_1 стягувалась ј частина заробітної плати.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року, залишеною без зміно постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, скасовано судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року. Проте, приймаючи постанову судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про поворот виконання безпідставно стягнутих із заявника грошових коштів.

Посилаючись на те, що правові підстави для стягнення з заявника аліментів відсутні, просили суд здійснити поворот виконання судового рішення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 сплачених аліментів в розмірі 35 154 грн. 07 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 3 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення буду обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях. При цьому боржником не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що рішення суду про стягнення аліментів було ухвалено на підставі підроблених документів або ґрунтувалось на завідомо неправдивих відомостях.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Скаржник зазначає, що у спірних правовідносинах допускається поворот виконання, оскільки, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_2 приховав той факт, що в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки. Твердження заявника про те, що ОСОБА_3 проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , дитини перебуває повністю на його утриманні, а матір не приймає фінансової участі у вихованні доньки, є надуманими і не відповідають дійсності, що і зумовило видачу судового наказу. Наданий заявником акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини з батьком є недопустимим, оскільки складний не уповноваженою особою, у ньому не зазначено адресу за якою проводилось обстеження. Поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_2 у період з грудня 2019 року по 22 червня 2020 року перебував у всеукраїнському розшуку, як і ОСОБА_3 , що підтверджується ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року. Крім того, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 червня 2020 року місце проживання ОСОБА_3 визначено разом з ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 до суду не надходив.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

20 вересня 2019 року Дарницьким районним судом міста Києва виадно судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду - 13 вересня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року у справі № 753/19409/19 визнано ОСОБА_1 постраждалою від домашнього насильства, видано обмежувальний припис строком на шість місяців. Заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання та навчання дитини, місця роботи матері.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року в частині встановлених обмежувальних приписів по відношенню до ОСОБА_1 залишено без зміни, в іншій частині ухвала суду скасована.

Протягом грудня 2019 року - травня 2020 року з ОСОБА_1 стягувалась ј частина заробітної плати на виплату аліментів на утримання ОСОБА_3 , що в сукупності склало 35 154 грн. 07 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року та скасовано його. Відмовлено ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини та роз`яснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових право особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим)

рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Разом з тим, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача (частина 2 статті 445 ЦПК України).

З аналізу вищенаведених правових норм убачається, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу, суд першої інстанції правильно виходив із того, що заявником не доведено ту обставину, що рішення суду про стягнення аліментів було ухвалено на підставі підроблених документів або ґрунтувалось на завідомо неправдивих відомостях.

Доводи апеляційної скарги про те, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_2 приховав той факт, що в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки, не є підставою для висновку щодо подання ОСОБА_2 завідомо неправдивих відомостей, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що він був обізнаний про відкриття провадження у вказаній справі.

Посилання скаржниці на неправдивість вказаних ОСОБА_2 відомостей у заяві про видачу судового наказу, зокрема щодо перебування дитини повністю на його утриманні, проживання за вказаною ним адресою, відсутність участі матері у вихованні доньки не відповідають обставинам справи, а тому відхиляються колегією суддів.

Колегія суддів зазначає, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що станом на момент видачі судового наказу малолітня ОСОБА_3 перебувала з батьком, що також не заперечує і заявниця, проте вказує, що ОСОБА_2 самовільно визначив місце її проживання. Разом з цим суд враховує, що рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю було ухвалене Дарницьким районним судом міста Києва тільки 26 червня 2020 року (а.с. 220-224).

Наведені обставини не підтверджують того факту, що судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року був обґрунтований на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях заявника, а тому в силу частини 2 статті 445 ЦПК України підстави для здійснення повороту виконання судового рішення про стягнення аліментів відсутні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги (щодо допустимості акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини з батьком; перебування ОСОБА_2 у всеукраїнському розшуку в період з грудня 2019 року по 22 червня 2020 року) не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 3 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: