Справа № 752/4655/21
Провадження № 2-о/752/192/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 червня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.

при секретарі Чабанюк І. А.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва за правилами окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Бондар Тетяна Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - приватний нотаріус Бондар Т. М., у якій просила суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року і до часу відкриття спадщини у червні 2018 року.

Свою заяву заявник обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час тимчасового перебування у м. Ялта Автономної Республіки Крим померла її мати ОСОБА_2 . Факт смерті встановлений рішенням Голосіївського районного суду міста Києва. Після смерті матері відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 та домоволодіння в с. Плесецьке Васильківського району Київської області.

ОСОБА_2 заповіту не залишила, а позивач (дочка померлої) є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, тому спір про право відсутній.

Позивач зазначала, що від моменту придбання у 1995 році і на момент смерті матері вони з останньою проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 , у якій зареєстрована і позивач. Однак, її мати не зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. Тому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та відповідно пропуском строку для прийняття спадщини.

На підтвердження факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини позивач надала нотаріально посвідчені заяви сусідів, а також акт про приймання на абонентський облік засобів обліку ОСОБА_2 ; квитанції про сплату послуг за централізоване опалення; рахунки за електроенергію на 2019 рік на ім`я ОСОБА_2 ; протоколи замовлення телекомунікаційних послуг на ім`я ОСОБА_2 ; договір про встановлення металопластикових конструкцій, укладений з ОСОБА_3 .

Тому, заявник для підтвердження прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та подальшої реалізації прав на спадкове майно, змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Заінтересована особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судове засідання свого представника не направила, пояснення не надала.

За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити за результатами розгляду справи рішення за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних документів.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно статті 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Однак, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.

Як вбачається із заявлених вимог заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт постійного проживання її разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року і до часу відкриття спадщини у червні 2018 року.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ялта Автономної Республіки Крим померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 грудня 2020 року, виданого Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та єдиним спадкоємцем за законом після смерті померлої.

06 квітня 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали за договором міни квартиру АДРЕСА_1 .

Із матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 з 23 травня 1995 року зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .

Мати заявника - ОСОБА_2 з 06 серпня 1996 року була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується копією її паспорта.

Згідно нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 05 лютого 2021 року останні підтвердили той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були їх сусідами і проживали у квартирі АДРЕСА_1 , приблизно 1996 року по червень 2018 року.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог частини другої статті 1220 та частини першої статті 1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів.

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем.

Оцінюючи безпосередньо досліджені та надані заявнкиком докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню частково.

Так, обґрунтовуючи підстави заяви, сама заявник посилалася на те, що з 24 квітня по 28 червня 2018 року її мати ОСОБА_2 перебувала на тимчасово окупованій території, зокрема, в м. Ялта Автономної Республіки Крим, що підтверджується міграційною картою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в м. Ялта Автономної Республіки Крим, ОСОБА_2 померла.

Факт смерті громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Київ, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна встановлений рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року у справі № 752/19571/19.

Таким чином, з 24 квітня 2018 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не могла проживати разом із спадкоємцем у квартирі АДРЕСА_1 , як просить встановити вказаний факт заявник, оскільки у цей період померла проживала в м. Ялта Автономна Республіка Крим, де і померла. Особа не може одночасно фактично проживати за різними адресами.

Акт про приймання на абонентський облік засобів обліку ОСОБА_2 ; квитанції про сплату послуг за централізоване опалення; рахунки за електроенергію на 2019 рік на ім`я ОСОБА_2 ; протоколи замовлення телекомунікаційних послуг на ім`я ОСОБА_2 ; договір про встановлення металопластикових конструкцій, укладений з ОСОБА_3 , на якій посилається заявник на підтвердження факту проживання разом із матір`ю на час відкриття спадщини, судом не приймаються до уваги, оскільки вони датовані задовго до дня смерті спадкодавця.

За встановлених обставин, заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню частково, зокрема, матеріалами справи підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року по 23 квітня 2018 року.

Керуючись статями 293, 315, 3119, 354 ЦПК України, статтями 1217, 1261, 1268 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Бондар Тетяна Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року по 23 квітня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22 червня 2021 року.

Суддя І. А. Кахно