РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021

м. Одеса

Справа № 522/216/21

Провадження № 2/522/49/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кріль Х.С.,

секретаря судового засідання Насарая А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

05.01.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 28.04.2007 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №183.

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що 28.04.2007 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте сімейне життя не склалось, останнім часом проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження.

Згідно з ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Судом встановлено, 28.04.2007 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 183 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.04.2007. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

У шлюбі народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 22.12.2015).

ОСОБА_1 зазначає, що спільне життя і збереження шлюбу з ОСОБА_2 є неможливим і суперечить її інтересам. Тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 2007. В шлюбі в них народилась донька, яка на даний час є малолітньою, спору щодо визначення місця проживання дитини немає.

Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема відсутність взаємопорозуміння між ними, поваги, любові, окреме проживання, відсутність спільного побуту, те, що сторони не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач виявила бажання залишити дошлюбне прізвище.

Позивач не заявила вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат. Тому керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 200, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), зареєстрований 28 квітня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 183.

Під час державної реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_7 залишити дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 25.02.2021.

Суддя Х.С. Кріль