ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2392/21
провадження № 2/753/4626/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2021 р.

Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

секретаря судового засідання Проценко Я.Б.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в інтересах позивача ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 2270 щомісячно з дня подання позову до закінчення навчання та стягнення аліментів за минулий період у сумі 36 260 грн. Свої позовні вимоги обгартовує тим, що повнолітній син позивача та відповідача - ОСОБА_4 - з 01.09.2019 є студентом денної форми навчання, а тому немає можливості працевлаштуватись, у зв`язку з цим всі витрати на щодо навчання та життєдіяльності дитини несе позивач - мати ОСОБА_4 - з якою він проживає. На даний час позивач не працює, оскільки має ослаблене здоров`я, тоді як відповідач має змогу працювати та надавати кошти на утримання дитини, яка продовжує навчання, проте не виконує цього обов`язку. Стягнення аліментів за минулий період позивач обґрунтовує тим, що відповідачу було відомо про те, що їх спільний син почав навчатись у вищому навчальному закладі, однак не надав кошти на оплату цього навчання, а тому весь тягар забезпечення навчання і життєдіяльності сина за минулий період його навчання позивач понесла самотужки.

Ухвалою від 22.02.2021 в даній справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

09.06.2021 представником відповідача ОСОБА_6 подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне. Після розірвання шлюбу відповідач залишив колишній дружині - позивачу ОСОБА_2 - велику кількість майна, а саме: дві земельні ділянки, дачний будинок, а також квартиру у місті Києві, яка в рівних частках належить дружині та дітям. На даний час відповідач не працює, проживає в орендованій квартирі разом з сім`єю, має незначний дохід, який покриває лише поточну життєдіяльність. Син ОСОБА_4 повідомив батьку - відповідачу, що не потребує фінансової допомоги від нього, однак відповідач у разі потреби може запропонувати сину переїхати до нього і забезпечувати його.

24.06.2021 надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає наступне. Син ОСОБА_4 дійсно не звертається до батька за фінансовою допомогою, але не тому що не потребує її, а тому що син двічі за останні два роки звертався до батька за допомогою на оплату проїзду до закладу навчання та для придбання кросівок, у чому йому було відмовлено, після чого син перестав звертатись до батька з фінансовими питаннями. Також представник позивача зазначає, що посилання відповідача на те, що він залишив майно позивачу не відповідає дійсності, адже усе майно, яким наразі володіє позивач та відповідач, було придбане у шлюбі, а тому було спільною власністю подружжя, яке після розірвання шлюбу розділило майно шлюбним договором порівну: у дружини - позивача - у власності залишились дві земельні ділянки, дачний будинок та квартира у місті Києві, яка в рівних частках належить дружині та дітям, а чоловіку - відповідачу - земельна ділянка, автомобіль та 85/100 іншої квартири, а тому не відповідач забезпечив позивача вказаним майном, а майно подружжя розподілене порівну.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позов та відповідь на відзив, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, він представника відповідача електронними засобами зв`язку надійшла заява з проханням відкласти судове засідання на інший день.

Суд бере до уваги наступне: надходження заяв по суті, а саме відзиву та відповіді на відзив; категорію справи - спір щодо стягнення аліментів; термін перебування провадження у суді - з 01.02.2021; причину відкладення попереднього судового засідання, а саме клопотання відповідача. У своїй сукупності вказані обставини дають підстави суду вважати можливим проведення судового засідання за відсутності осіб, що не з`явились.

Судом встановлено наступні обставини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який у 10.08.2019 розірвано, про що складено відповідний актовий запис №353 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції./а.с.8/

У зареєстрованому шлюбі у подружжя народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.9/, місце проживання якого зареєстровано разом з матір`ю - позивачем - за адресою АДРЕСА_1 /а.с.5 (зворотній бік), а.с.10).

ОСОБА_4 є студентом Навчально-наукового інституту міжнародних відносин та соціальних наук, навчається за денною формою навчання за спеціальністю «Психологія», термін навчання 01.09.2019-31.08.2023 /а.с.11, а.с.87-88/, вартість навчання становить 17 600 грн за навчальний рік /а.с.87/.

15.07.2019 між подружжям на підставі вільного волевиявлення укладено Шлюбний договір, відповідно до якого спільне майно подружжя розділено між ними, та який набрав чинності у день нотаріального посвідчення, а саме 15.07.2019 та зареєстрований у реєстрі за номером 536.

На підставі витребуваних судом відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків встановлено, що дохід відповідача за 2019 склав 150 122,67 грн, за 2020 - 89 930,09 грн /а.с.38/.

На підставі встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, керуючись наступним.

Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Щодо стягнення аліментів за минулий час.

У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надав доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч. 2 ст. 191 СК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні судом обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я позивача, яка посилалась на незадовільний стан здоров`я, однак доказів цьому не надала; матеріальне становище позивача, яка відомостей про наявність, розмір або відсутність своїх доходів суду не зазначила та не довела; стан здоров`я дитини, доказів про незадовільність якого суду не надано; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровим, має можливість та здатність працювати. Щодо наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина доказів суду не надано. Відсутність працевлаштування відповідача на час розгляду справи не може бути підставою для звільнення його від утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання як за загальним правилом, так і з урахуванням того, що з копій наданої відповідачем трудової книжки вбачається, що відповідач «звільнений за власним бажанням», а тому суд не вбачає підстав для встановлення факту неможливості відповідачем утримувати свого сина на час навчання.

Зважаючи на викладене, суд визначає конкретний розмір аліментів керуючись принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість, у зв`язку з чим визнає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1 500 гривень щомісячно.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 9, 11, 12, 13, 76 - 81, 141, 229, 235, 247, 259, 263 - 265, 272, 273, 274 - 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти щомісячно з 01.02.2021 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, у розмірі 1 500 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації - АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко