ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1988/18 Головуючий суддя І інстанції Харченко А. М.
Провадження № 22-ц/818/3632/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Харченко А.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Машкіна Ірина Олегівна про стягнення пені за несплату аліментів,

встановив :

22 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погосян Ж.Л., в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судового рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 07.08.2017 року Московським районним судом м. Харкова винесено рішення, яким зобов`язано ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 30.06.2017 року сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. 29.08.2017 року відкрите виконавче провадження № 54590560.

Вказала, що перший платіж по аліментам відповідач сплатив лише у березні 2018 року (через 8 місяців після зазначеної судом дати для початку виплати аліментів 30.06.2017 р.).

В ході розгляду цієї справи з`ясовано, що відповідач приховував інші доходи, які він отримував у виробничому кооперативі «Контакт-90» та ТОВ «Зоря». 22.11.2019 року державний виконавець Машкіна І.О. на підставі заяви представника позивача ОСОБА_5 , надала довідку про перерахунок заборгованості по аліментам. Відповідно до довідки ДВС в період з 30.06.2017 року по 01.01.2018 року розмір аліментів складає 26359,17 грн., з них: ВК «Контакт-90» - 3795,32 грн., ТОВ «Зоря» - 3166,66 грн., КП «Міськелектротранссервіс» - 19397,19 грн.

Період з 01.01.2018 р. по 01.03.2018 р, складає 8542,94 грн. з них:

1.ВК «Контакт-90» - відсутнє (з/п лише з 01.04.2018 р.)

2.ТОВ «Зоря» - 716,66 грн. (4300:12 = 358,33,358,33 * 2 = 716,66 грн.)

3.КП «Міськелектортанссервіс» - 7826,28 грн. ( 4236,53 грн. + 3589,75 грн.)

Зазначила, що станом на 01.03.2018 року розмір аліментів складав 26 359,17 грн + 8542,94 грн = 34 902,11 грн. помісячно: з 30.06.17 р по 01.07.17 р, -8,8 + 103,66 =112,46 грн,

з 01.07.17 р по 01.08.17 р. - 263,88 + 4201,84 = 4465,72 грн.

з 01.08.17 р. по 01,09.17 р. - 263,88 + 3175,41 + 812 = 4251,29 грн.

з 01.09.17 р. по 01.10.17 р. - 263,88 + 2850,97 = 3114,85 грн,

з 01.10.17 р, по 01.11.17 р. - 263,88 + 3264,29 + 1066,66 = 4594,83 грн.

з 01.11.17 р. по 01.12.17 р. - 263.88 + 2922,85 +1066,66 = 4253,39 грн.

з 01.12.17 р. по 01.01.18 р. - 263,66 = 2878,44 + 850 = 3992,32 грн,

з 01.01.18 р. по 01.02,18 р. - 358,33 + 4236,53 = 4594,86 грн.

з 01.02.18 р. по 01.03.18 р. - 358,33 + 3589,75 = 3948,08 грн.

З огляду на викладене, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить: червень - березень 2018 року розмір пені складає 45162 ,00 грн. В зв`язку з тим, що розмір пені складає більше 100% заборгованості по аліментам в період з 30.06.2017 року по 01.03.2018 року, відповідно розмір пені до виплати вважати рівним 100% заборгованості, тобто 34092,1 грн. (а.с.121-123).

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_3 , уточнивши свої позовні вимоги 09.04.2019, 09.12.2019 року, остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 30.06.2017 року по 01.03.2018 року в сумі 34092,1 гривень.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначив, що він не ухилявся від зобов`язань і сплатив аліменти в мінімальних розмірах. Вина відповідача, яка згідно ст. 196 СК України є необхідною підставою для стягнення пені, не була доведена.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми цивільного процесуального права, та з огляду на зміст та характер спірних правовідносин судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Правилом ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно не виконав обов`язку по сплаті аліментів в повному обсязі, то слід стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів за період.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно, починаючи з 30.08.2017 року, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, але не менше припинення ОСОБА_3 навчання, а після цього у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття ОСОБА_4 (а.с.4-5).

29.08.2017 року відкрите виконавче провадження № 54590560.

Перший платіж по аліментам відповідач сплатив лише у березні 2018 року (через 8 місяців після зазначеної судом дати для початку виплати аліментів 30.06.2017 р.).

Під час судового розгляду було з`ясовано, що відповідач приховував інші доходи, які він отримував у виробничому кооперативі «Контакт-90» та ТОВ «Зоря».

22.11.2019 року державний виконавець Машкіна І.О. надала довідку про перерахунок заборгованості по аліментам. Відповідно до довідки ДВС в період з 30.06.2017 року по 01.01.2018 року розмір аліментів складає 26359,17 грн., з них: ВК «Контакт-90» - 3795,32 грн., ТОВ «Зоря» - 3166,66 грн., КП «Міськелектротранссервіс» - 19397,19 грн.

За період з 01.01.2018 р. по 01.03.2018 р - складає 8542,94 грн. з них: ВК «Контакт-90» - відсутнє (з/п лише з 01.04.2018 р.); ТОВ «Зоря» - 716,66 грн. (4300:12 = 358,33,358,33 * 2 = 716,66 грн.); КП «Міськелектортанссервіс» - 7826,28 грн. ( 4236,53 грн. + 3589,75 грн.)

Таким чином на 01.03.2018 року розмір аліментів складав 26 359,17 грн + 8542,94 грн = 34 902,11 грн. помісячно:

-з 30.06.17 р по 01.07.17 р, -8,8 + 103,66 =112,46 грн,

-з 01.07.17 р по 01.08.17 р. - 263,88 + 4201,84 = 4465,72 грн.

-з 01.08.17 р. по 01,09.17 р. - 263,88 + 3175,41 + 812 = 4251,29 грн.

-з 01.09.17 р. по 01.10.17 р. - 263,88 + 2850,97 = 3114,85 грн,

-з 01.10.17 р, по 01.11.17 р. - 263,88 + 3264,29 + 1066,66 = 4594,83 грн.

-з 01.11.17 р. по 01.12.17 р. - 263.88 + 2922,85 +1066,66 = 4253,39 грн.

-з 01.12.17 р. по 01.01.18 р. - 263,66 = 2878,44 + 850 = 3992,32 грн,

-з 01.01.18 р. по 01.02,18 р. - 358,33 + 4236,53 = 4594,86 грн.

-з 01.02.18 р. по 01.03.18 р. - 358,33 + 3589,75 = 3948,08 грн.

Суд відповідно до наявних у справі доказів обґрунтовано вважав, що така заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача ОСОБА_1 , оскільки він був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти за рішенням суду, проте не сплачував аліменти протягом 8 місяців та своєчасно не повідомив державного виконавця про наявність кількох джерел офіційних доходів, матеріали виконавчого провадження містять поштові повідомлення державного виконавця, які поверталися за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З огляду на доведеність порушення зобов`язань по сплаті аліментів з боку відповідача необхідно виходити із презумпції його відповідальності за їх прострочення, яка може бути спростована відповідачем виходячи з покладеного на цього процесуального тягара доказування протилежного.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти враховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме до таких правових висновків щодо змісту норми ст. 196 СК України про нарахування пені при заборгованості по сплаті аліментів дійшов касаційний суд у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 № 6-94цс15, від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16.

Враховуючи вищенаведене, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить:

- за червень - липень 2017 року - сума заборгованості по аліментах 112,46 грн х 1% (пеня) х 244 (кількість днів прострочки) = 274,4 гривень:

- за липень - серпень 2017 року - сума заборгованості по аліментах 4465,72 грн х 1% (пеня) х 243 (кількість днів прострочки) = 10851,7 гривень;

- за серпень - вересень 2017 року - сума заборгованості по аліментах 4251,29 грн х 1% (пеня) х 212 (кількість днів прострочки) = 9012,7 гривень;

- за вересень - жовтень 2017 року - сума заборгованості по аліментах 3114,85 грн х 1% (пеня) х 182 (кількість днів прострочки) = 3331,2 гривень;

- за жовтень - листопад 2017 року - сума заборгованості по аліментах 4594,83 грн х 1% (пеня) х 151 (кількість днів прострочки) = 5138,8 гривень;

- за листопад - грудень 2017 року - сума заборгованості по аліментах 4253,39 грн х 1% (пеня) х 121 (кількість днів прострочки) = 4477,4 гривень;

- за грудень 2017 - січень 2018 року - сума заборгованості по аліментах 3992,32 грн х 1% (пеня) х 90 (кількість днів прострочки) = 3965,9 гривень;

- за січень - лютий 2018 року - сума заборгованості по аліментах 4594,86 грн х 1% (пеня) х 59 (кількість днів прострочки) = 4447,9 гривень;

за лютий - березень 2018 року - сума заборгованості по аліментах 3948,08 грн х 1% (пеня) х 28 (кількість днів прострочки) = 3662 гривень.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що розмір пені складає: 45162,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку, встановленому ст. 195 СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Враховуючи наявність рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, приймаючи до уваги довідку державного виконавця щодо наявності заборгованості з виплати аліментів, суд дійшов правильних висновків, які не підтвердженими належним чином доводами скарги не спростовані, про доведеність наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за аліментами перед позивачкою ОСОБА_3 на утримання дітей в період з 30.06.2017р по 01.03.2018р.

У зв`язку з тим, що розмір пені складає більше 100% заборгованості по аліментам в період з 30.06.2017 року по 01.03.2018 року, відповідно розмір пені до виплати вважати рівним 100% заборгованості, тобто 34092,1 грн.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що відповідачем визнається наявність заборгованості зі сплати аліментів, то така обставина не потребує доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, за якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положенням статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції надав оцінку вказаним обставинам у їх сукупності та дійшов правильного висновку щодо стягнення пені у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та належним чином мотивовані судом.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у поста нові від 25 квітня 2018 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 572/1762/15-ц, надала наступний правовий висновок стосовно застосування правила ст. 196 СК України, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує щодо застосування відповідних норм права.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Наданий ОСОБА_1 розрахунок пені не може бути прийнятий судом як належний, оскільки методика підрахунку пені у ньому не відповідає вказаному висновку Верховного Суду.

Згідно до перерахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа № 643/8293/17 від 28.08.2017, виданого Московським відділом м.Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 22.11.2019 №14-36/ДВ-11 вбачається, що за період з 30.06.2017 року по 01.01.2019 у ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 17267,16 грн.

За правилами частин 1-2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 03.04.2019 по справі № 333/6020/16-ц.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Відповідач як боржник у виконавчому провадженні впродовж примусового виконання виконавчого документа, з червня 2017 року, не скористався правом отримати розрахунок заборгованості по аліментах від виконавця та перевірити повноту та правильність сплати ним аліментів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не довів відсутність своєї вини в простроченні сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях, належних та допустимих доказів на підтвердження не сплати та пені по аліментах не надано та в свою чергу не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України було враховані правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права, які викладені у постанові Верховного суду у справі № 572/1762/15 від 25.04.2018 р.

Позивач в уточненій позовній заяві навела розрахунок пені за період з червня 2017 по березень 2018 року у розмірі 45162,00 грн, з яким суд обґрунтовано погодився.

ОСОБА_1 був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, відповідачем до суду не надано.

Також відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв`язку з якими він може бути звільнений від сплати пені, тому колегія суддів відхиляє доводи скарги про відсутність його відповідальності за порушення сплати аліментів.

Положенням частини 1 ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання.

Посилання у доводах скарги на непоінформованість про розмір заборгованості є безпідставними, оскільки обов`язок відповідача утримувати свою дитину грунтується на законі, а рішення суду в цьому контексті лише змушує відповідача до виконання цього обов`язку у примусовому порядку. Розрахунок державного виконавця про розмір заборгованості відповідачем не оспорений, а той факт, що відповідач після звернення позивачки до суду частково сплатив заборгованість, для нарахування пені за змістом наведеної норми ст. 196 СК України не має правового значення, оскільки максимальний її розмір обмежений 100 відсотками заборгованості, яка існувала на день розгляду справи.

На підставі викладеного, суд дійшов законного і обґрунтованого висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином доводи скарги не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 28 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 05 липня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.