Провадження № 2-н/761/346/2021
У Х В А Л А

29 червня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

встановив:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 червня 2021 року до суду надійшла довідка про місце проживання ОСОБА_2 , відповідно до якої, останній дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, 04 червня 2021 року, від ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про відмову у видачі судового наказу у зв`язку із наявністю спору про батьківство.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу, а також заперечення боржника щодо видачі судового наказу, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1-2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Втім, як вбачається із змісту заяви, вимоги стягувача не є безспірними, оскільки боржник оспорює своє батьківство.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, як вбачається із змісту заяви боржника, вимоги стягувача не є безспірними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявнику слід відмовити у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165, 353-355 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: