Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2091/20

Номер провадження: 2/511/100/21

01.03.2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання: Плохотнюк Н.С.

за участю:

представника позивача: адвоката Немна П.М.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, заяву представника відповідача адвоката Клепикова Максима Сергійовича про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням магазину, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває вищевказана цивільна справа.

15 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Клепикова Максима Сергійовича про зупинення провадження у справі.

Заявник в обґрунтування даної заяви зазначив, що у вищевказаній цивільній справі предметом спору є усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні нежитловим приміщенням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний об`єкт нерухомого майна станом на сьогодні є спільним частковим майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах.

У провадженні суду перебуває справа №511/2273/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна з спільної часткової власності.

Також, заявник зазначив, що у позовній заяві ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням магазину наведено тотожні підстави що й у справі №511/2273/19 про виділ частки нерухомого майна із спільної частки власності.

У справі №511/2273/19 ОСОБА_1 просить суд виділити в натурі частину магазину «Анюта», а в межах судової справи №511/2091/20 ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у користуванні того ж об`єкту нерухомого майна.

Заявлення таких вимог у різних судових провадженнях суперечить способу захисту порушеного права ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим просить, представник відповідача адвокат Клепиков Максим Сергійович просить постановити ухвалу про зупинення провадження у справі №511/2091/20, до набрання законної сили рішення суду у справі №511/2273/19.

Представник позивача адвокат Немна Павло Михайлович заперечував проти задоволення вказаної заяви та зазначив, що на сьогоднішній день відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до набрання законної сили рішення у справі №511/2273/19.

Представник відповідача адвокат Клепиков Максим Сергійович до зали судових засідань не з`явився, просив розглянути заяву без його участі.

Вивчивши заяву, вислухавши думку учасників справи, суд прийшов до наступних висновків.

Положення пункту шостого частини першої статті 251 ЦПК України визначають, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні суду перебуває справа №511/2273/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна з спільної часткової власності про що свідчать дані з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3».

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», встановлено, що ухвалою суду від 19 березня 2020 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна з спільної часткової власності зупинено до розгляду та набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №511/481/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Борис Іванович, про визнання недійним договору дарування, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна з спільної часткової власності.

З цього приводу суд зазначає, що 08 лютого 2021 року було розглянуто клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням суду у справі №511/481/20, за результатами розгляду якого було відмовлено в задоволенні клопотання.

Суд зазначає, що стаття 41 Конституції України регламентує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У свою чергу, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Також, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що на сьогоднішній день відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Керуючись статтями 251, 252, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Клепикова Максима Сергійовича про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням магазину.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: А. В. Ільяшук