Номер провадження: 22-ц/813/8364/21
Номер справи місцевого суду: 2-8292/10
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-8292/10

Номер провадження: 22-ц/813/8364/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- заявник Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

- заінтересовані особи 1) Кредитна спілка «Кредитінвест» (стягувач), 2) ОСОБА_1 (боржник),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса, поставлену у складі судді Бобуйка І.А. 14 квітня 2021 року, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до Малиновського районного суду м. Одеса з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В зазначеному поданні Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2-8292/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми на користь КС «Кредитінвест» у розмірі 761 082,90 грн..

У вищевказаному поданні вказується на те, що на примусовому виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у м. Одеса міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження 59555608 з виконання виконавчого листа №2- 8292/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 03.02.2011 року, про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 користь на КС «Кредитінвест» у розмірі 761 082,90 грн..

18.07.2019 державним виконавцем Другого Приморського відділу державної

виконавчої служби у місті Одесі південного міжрегіонального управління міністерства

юстиції (м. Одеса), на підставі ст. ст. 3 , 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче

провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню

виконавчого листа №2-8292/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси

03.02.2011 року, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та

попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї

завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого

провадження. На виклики державного виконавця боржник не з`являється, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу та інформацію до Відділу не надає.

Представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає, що наявні достатні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішень суду, а тому звернувся до суду з відповідним поданням (а. с. 2 - 5).

2.2 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 14 квітня 2021 року задоволено подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2-8292/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми на користь Кредитної спілки «Кредитінвест» у розмірі 761 082 гривень 90 копійок.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення №2-8292/10, ухваленого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми на користь КС «Кредитінвест» у розмірі 761 082,90 грн. (а. с. 67 - 68).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану ухвалу суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковим є посилання суду першої на значний термін не виконання рішення суду та ухилення від його виконання; 2) матеріали справи не містять доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника за виконавчим провадженням від виконання обов`язку по сплаті заборгованості; 3) акти державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області від 16.01.2019 року та 12.02.2019 року про здійснення виходу на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника, не можуть бути прийняті судом як докази, оскільки вказані акти складені за декілька місяців до дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; 4) боржник є інвалідом 2 групи та отримує єдиний дохід у вигляді пенсії (а. с. 73 - 79).

2.5 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилається на те, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України. Виконавчий лист №2-8292/10, виданий Малиновським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 761 082 гривень 90 копійок, до теперішнього часу не виконано. Тому, боржник ухиляється вій його виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу Кредитна спілка «Кредитінвест» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Кредитна спілка «Кредитінвест» зазначає, що боржник є інвалідом 2 групи та отримує єдиний дохід у вигляді пенсії, але ці дані не були надані в декларації про доходи боржника. Жодних змін в сторону зменшення суми боргу за період з 01.09.2017 року по 31.05.2021 року не відбувалось, що свідчить про навмисне ухилення боржника від сплати заборгованості.

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.05.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 14 квітня 2021 року (а. с. 91).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.05.2021 року цивільну справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 92).

16.06.2021 року та 23.06.2021 року від Кредитної спілки «Кредитінвест» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

17.06.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

17.06.2021 року та 22.06.2021 року від Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09.12.2010 року задоволено позов Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_1 про стягнена заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Кредитінвест заборгованість за кредитним договором в сумі - 759 262 гривні 90 копійок.

На примусовому виконанні у Другому Приморському відділі державної

виконавчої служби у м. Одеса міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.

Одеса) перебуває виконавче провадження 59555608 з виконання виконавчого листа №2-

8292/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 03.02.2011 року, про

стягнення грошової суми з ОСОБА_1 користь на КС «Кредитінвест» у

розмірі 761 082,90 грн..

18.07.2019 державним виконавцем Другого Приморського відділу державної

виконавчої служби у місті Одесі південного міжрегіонального управління міністерства

юстиції (м. Одеса), на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче

провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню

виконавчого листа №2-8292/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси

03.02.2011 року, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та

попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї

завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого

провадження.

Державним виконавцем 18.07.2019 року були надані запити до КП «ОМБТІ та РОН», Головного управління держпродспоживслужби в Україні, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, з метою отримання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстровано за боржником.

Державним виконавцем 18.07.2019 року були отримані відповіді з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами та про осіб-боржників, які отримують пенсії.

Державним виконавцем 18.07.2019 року були отримані відповіді з Державної фіскальної служби України, про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами- підприємцями.

Державним виконавцем 18.07.2019 року було видано та направлено виклик державного виконавця, з метою отримання документів та пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа.

Державним виконавцем 18.07.2019 року направлено запит до Головного управління державної міграційної служби в Одеській області з метою встановлення факту видачі документа, що дає право на виїзд з України.

Державним виконавцем 26.07.2019 року винесено постанову про розшук майна боржника.

Державним виконавцем 18.07.2019 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Державним виконавцем 18.07.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Державним виконавцем 23.07.2019 року направлено, рекомендованим листом, для виконання та до відома, постанову від 18.07.2019 року, винесену при примусовому виконання виконавчого листа №2-8292/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси.

Державним виконавцем було здійснено виконавчі дії по розшуку майна та доходів боржника. Однак, згідно довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. У боржника відсутні доходи. А також відсутнє інше будь-яке майно, на яке можливо було б звернути стягнення. Кошти на рахунках ПАТ Акціонерний Банк «Південний», у розмірі 6,19 гривень та 0,64 євроцентів, кошти на рахунках АТ «Ощадбанк» у розмірі 33, 72 гривень не складають навіть 1% заборгованості.

Згідно довідки ДМС України у ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 27.02.2017 року, НОМЕР_3 від 17.04.2007 року.

18.07.2019 року, 12.08.2019 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ҐТУЮ в Одеській області було здійснено виходи на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника, однак боржник не відчинив двері та відмовився від спілкування, про що складено відповідні акти.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка у відповідності до статті 9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадян», Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. При цьому, виконання будь якого рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до пункту 34 рішення Європейського суду з прав людини, ухваленому 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, може застосовуватись судами як джерело права: «суд знову наголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень».

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим частини першої статті третьої Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали суду посилання суду на те, що 16.01.2019 року та 12.02.2019 року державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області здійснював виходи на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про помилковість посилання суду першої на значний термін не виконання рішення суду та ухилення від його виконання та посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника за виконавчим провадженням від виконання обов`язку по сплаті заборгованості колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до статі 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Варто зауважити, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09.12.2010 року задоволено позов Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Також з матеріалів справи вбачається, що Державним виконавцем вчинено достатньо дій в межах виконавчого провадження, та боржнику достеменно відомо про відкрите виконавче провадження щодо нього. Проте, рішення суду станом на теперішній час боржником свідомо не виконано та останній ухиляється від його виконання.

За положеннями частин 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або інших органів, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Стаття 33 Конституції України визначає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Як передбачає стаття 6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон лише у випадках, визначених законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На державного виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на останнього за судовим рішенням, рішенням іншого органу та доведення перед судом їх переконливості.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» належить розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов`язань у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (та ч.6 ст. 12 в редакції, що діяла раніше), зокрема, боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; подати декларацію про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах та повідомляти виконавця про зміни цих відомостей; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів щодо поважних причин невиконання рішення суду апелянтом не надано. Натомість дії боржника свідчать про умисну бездіяльність, яка спрямована на невиконання рішення суду.

Вищевказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом першої інстанції дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги, що від виконання судового рішення боржник не ухилявся є недоведеними та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що акти державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області від 16.01.2019 року та 12.02.2019 року не можуть бути прийняті судом як докази, колегія суддів приймає, оскільки постановою Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. від 18.07.2019 року було відкрито виконавче провадження, а відповідно до матеріалів справи, 16.01.2019 року, 12.02.2019 року державним виконавцем було здійснено виходи на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника. Однак вказані акти були складені задовго до існування вказаного виконавчого провадження, а отже не можуть слугувати допустимими доказами.

Колегія суддів приходить до висновку про помилкове посилання суду та прийняття у якості доказів актів державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 16.01.2019 року та від 12.02.2019 року про здійснення виходу на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом норм матеріального та процесуального права. Зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновком суду першої інстанцій щодо встановлених обставин справи.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково необґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню частково. Тільки в частині виключення з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції посилання суду на те, що 16.01.2019 року, 12.02.2019 року державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області здійснював виходи на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника, за вищевикладеного обґрунтування.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів вважає, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання суду на те, що 16.01.2019 року, 12.02.2019 року державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області здійснював виходи на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника.

В решті ухвалу суду необхідно залишити без змін.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 31 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України після її перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 14 квітня 2021 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - змінити.

Виключити з мотивувальної частини посилання суду на те, що 16.01.2019 року, 12.02.2019 року державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області здійснював виходи на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника.

В решті ухвалу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 липня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе