ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/2365/15-ц

провадження № 22-ц/4809/87/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», інтереси якого представляє адвокат Маленко Оксана Олегівна.

відповідач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2015 року, у складі головуючого судді Кулінка Л.Д., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі ТОВ «Вердикт Фінанс») подало позов про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Позивач вказував, що у відповідача виникла заборгованість з підстав не виконання умов кредитного договору № 30.06-04/70КЛ від 20.03.2006 року.

Просив стягнути заборгованість у розмірі 406 759,18 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 111 140,64 грн., заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 67214,39 грн., заборгованості за нарахованими відсотками на дату подачі позову в сумі 53940,28 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язання в сумі 171129,63 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3334,24 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» 322 295,31 грн. заборгованості за кредитним договором № 30.06-04/70КЛ від 20.03.2006 року, з яких: 111 140,64 грн. заборгованості по кредиту; 67 214,39 грн. простроченої заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 53940,28 грн. заборгованості за нарахованими відсотками на дату подачі позову, 90 000,00 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору, а також 3654,00 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, після перегляду його судом першої інстанції на підставі ст. 288 ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, який минув ще 15.03.2012, оскільки строк дії договору закінчився 14.03.2009, без можливості пролонгації та наявності додаткових угод щодо продовження строку дії договору. В суді першої інстанції відповідач не заявив про застосування строків позовної давності, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Тому вважає, що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Також відповідач посилається на те, що позивач не довів обставин справи , а саме існування факту договірних відносин.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.10.2020 відкрито апеляційне провадження у справі.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Зазначає, що до позовної заяви були долучені належні та допустимі докази, які підтверджують предмет позову у повному обсязі, а відповідач апеляційну скаргу ґрунтує на припущеннях, які не заслуговують на увагу.

Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, яка просила відмовити у задоволенні скарги, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції послався на те, що відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредиту, а тому заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 30.06-04/70КЛ від 20.03.2006.

Згідно умов вказаного договору ( п.п. 1.1., 1.4. ) позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 14000,00 доларів США на споживчі цілі, строком дії до 19.03.2009 включно, а відповідач зобов`язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 1.3. договору процента ставка за кредитом становить 16 % річних (а.с. 6-9).

Пунктом 3.1. кредитного договору позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 щомісяця, через касу банку згідно додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п. 3.8., 3.9. та 5.1.4. даного договору.

З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 11 від 02.02.2012 (а.с. 28-31, 37-48), за умовами п. 2.1. якого клієнт відповідно до умов даного договору відступає факторові свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах від боржників, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

Таким чином, на підставі договору факторингу № 11 від 02.02.2012 ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 406759,18 грн.

Встановлено, що позов подано у березні 2015 року (а.с. 3).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не отримував копії позовної заяви та доданих до неї документів, належним чином не повідомлявся про розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Копію заочного рішення було отримано лише 12.11.2019 (а.с. 90).

Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач не був присутній у суді першої інстанції під час розгляду даної справи і не мав можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, а тому просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Як вбачається із відомостей про надання інформації щодо місця реєстрації відповідача, а саме за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не зареєстрований у зв`язку із відчуженням квартири (а.с. 58).

Проте, суд першої інстанції продовжував направляти на вказану адресу судові повістки.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.

З умов кредитного договору № 30.06-04/70КЛ від 20.03.2006 вбачається, що строк його дії до - 14.03.2009.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Колегія суддів враховує те, що позов було пред`явлено більше ніж через три роки після закінчення строку дії даного договору, а платежів які б переривали строк позовної давності в розрахунку, який було надано позивачем разом із позовною заявою не встановлено.

Оскільки позивачем пропущено строк позовної давності у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

24.02.2021 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний