Справа № 418/1687/21
РІШЕННЯ
Іменем України
06 липня 2021 року Міловський районний суд Луганської області
у складі: головуючого-судді: Шовкуна В.О.
секретаря: Бутенко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мілове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міловський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту народження дитини,-
Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження нею ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території дитини чоловічої статі.
Свою заяву обґрунтовує тим, що у неї ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ народилася дитина чоловічої статі. При зверненні до Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про реєстрацію народження дитини та отримання свідоцтва про народження, їй було відмовлено оскільки, пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України.
Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження згідно діючого законодавства України.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, однак просила суд розглянути справу за її відсутності.
Представник заінтересованої особи - Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заперечень не мають.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно копії паспорту, заявниця ОСОБА_1 є громадянкою України. (а.с.5)
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 27.06.2017 року, між громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 27.06.2017 року було зареєстровано шлюб, після чого прізвище дружини та чоловіка є « ОСОБА_4 ». (а.с.10)
Згідно копії паспорту ОСОБА_2 , він є громадянином України. (а.с.8)
Згідно виписного епікризу з історії пологів № 1069 виданого на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Луганськ, ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 09-32 год., на 39 тижні вагітності у ОСОБА_1 при одноплідних пологах народилась дитина вагою 3600 г, за рахунком у матері друга. (а.с. 11)
Вищевказане підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 виданим 05.01.2021 року на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Луганськ, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ народився ОСОБА_5 , батьками якого є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно ч.1, ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.
Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту народження дитини не зважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку.
Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.
Відповідно до ст.. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження, виданого державним органом України.
Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.
Суд враховує, що місто Луганськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку.
У зв`язку із викладеним, орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження дитини, адже медичний факт народження дитини зафіксований на тимчасово окупованій території України.
При цьому, визнання судом факту народження дитини надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, яке буде видане державним органом України.
Таким чином, заявником було доведено народження дитини чоловічої статі у м. Луганськ, що на непідконтрольній території України, тому її вимоги законні та підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 259, 263 265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, - задовольнити.
Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, дитини чоловічої статі, народилася дитина одна, за рахунком у матері друга, від шлюбу громадян України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області через Міловський районний суд Луганської області. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О.Шовкун