Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2021 Справа №607/322/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Дяків Оксани Ярославівни, відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2100 гривень щомісяця починаючи стягувати з 11 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов вмотивовано тим, що донька проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. При цьому позивач є інвалідом другої групи з дитинства, невзмозі самостійно надати дочці належне матеріальне утримання, а відповідач добровільно не виплачує аліменти.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить стягнути аліменти у визначеному законом мінімальному розмірі, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Покликається на те, що на даний час тимчасово не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Дяків О. Я. позов підтримали з підстав, викладених в ньому, просили стягнути із відповідача в користь позивачки аліменти на неповнолітню ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 2100 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Пояснили, що відповідач є здоровою працездатною особою, інших утриманців не має, тому взмозі сплачувати аліменти у вказаній сумі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позивачкою позовні вимоги визнав у повному обсязі позовні. Вказав, що погоджується на стягнення із нього в користь позивачки аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2100 гривень, до досягнення нею повноліття, з врахуванням індексації, про що подав письмову заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу та дослідивши докази, встановив такі обставини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року року, на даний час на розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за № 607/22487/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 19 серпня 2015 року складено актовий запис за № 1867 та видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Із довідки №17 виданої 11 січня 2021 року директором приватного підприємства «Фаворит -1« м. Тернополя встановлено, що неповнолітня дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом із позивачкою по АДРЕСА_1 .

Позивачка відповідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради є інвалідом другої групи з дитинства.

Відповідач перебуває на обліку у Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості з 17 грудня 2020 року відповідно до довідки № 143, виданої центром 10 лютого 2021 року.

Інших утриманців, відповідач не має.

Розглянувши справу, суд доходить висновку про те, що позов слід задовольнити , зважаючи на таке.

Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є здоровою працездатною особою, його вік, матеріальне становище відповідача та позивачки, стан здоров`я позивачки, суд доходить до переконання, що аліменти на неповнолітню дочку слід визначити в розмірі 2100 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення нею повноліття.

Менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання дочки сторін та забезпечення їй рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 26 лютого 2021 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка