ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1420/20 Провадження № 2/636/581/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк (АТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 25.01.2011 року у розмірі 65885,22 грн. та судового збору у розмірі 2102 грн. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету - заяву №б/н від 25.01.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору, ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, і який подалі був збільшений до 15 000 грн. та відповідачу надано у користування кредитну картку.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.03.2020 року має заборгованість у розмірі 65885,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 38778,01 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредита- 20,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредита -38758,01 грн., грн.; заборгованість за нарахованими відсотками -0,00 грн.;заборгованість за простроченими відсотками-0,00 грн.;заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; нарахована пеня -7959,77 грн.; нарахована комісія -0,00 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. -штраф (фіксована частина), 3113,58 грн. - штраф ( процентна складова).

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі за заявленими підставами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іванов О.А. до судового засідання не з`явилися, повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

21.08. 2020 року представник відповідача адвокат Іванов О.А. надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений бути не може, оскільки його вимоги не грунтуються на матеріалах справи та законі. Вказує, що ОСОБА_1 звернувся до банку з наміром відкрити звичайний картковий рахунок, про що свідчить відмітка в підписаній анкеті заяві в графі «виявляю бажання оформити на своє ім`я» дебетову особисту картку. Однак співробітника позивача ввели в оману відповідача та відкрили йому картковий рахунок з початковим кредитним лімітом. Крім того, анкету - заяву №б/н підписано 25.01.2011 року, а перша кредитна картка видана 16.12.2011 року. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 з банком ніякого кредитного договору не укладав, а тільки заповнив анкету - заяву на отримання дебетової особистої картки. У заяві позичальника від 25.01.2011 року не зазначена процентна ставка, умови нарахування неустойки при порушенні зобов`язань, а витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяги з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем, не є достовірними доказами укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд в своїх постановах у справах за позовом АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, вважає неправильним нарахований банком розмір тіла кредиту в сумі 38778,01 грн., оскільки 20.11.2018 року кредитний ліміт по картці було встановлено в розмірі 15 000 гр., коли на картці (відповідно до наданої позивачем виписки) був позитивний баланс та становив 67,25 грн. Тіло кредиту -це та сума, на яку оформляється кредитний договір. Тому в даному випадку ця сума не може перевищувати 15 000 грн.(а.с. 79-81). Аналогічні пояснення викладені представником відповідача й в запереченнях, наданих відповідно до ст. 180 ЦПК України, (а.с.112).

В своїй відповіді на відзив та подальших поясненнях представник АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що при оформленні кредиту ОСОБА_1 підписав анкету - заяву від 25.01.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що відповідає вимогам ст.ст. 207, 634 ЦК України. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка, яку отримав ОСОБА_1 ( про що свідчить й фото клієнта) і за якою здійснював операції по рахунку тривалий час, користуючись грошима: отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, частково сплачував заборгованість за договором, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також посилається на те, що при укладенні цього договору сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені та штрафу, що зазначені в Умовах і правилах надання банківських послуг. У зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги за заявленими підставами (а.с. 95-106, 122-156).

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.01.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору, ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, і який подалі був збільшений до 15 000 грн. та відповідачу надано у користування кредитну картку.

У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодний з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Між тим ця анкета-заява не містить відмітки, яку саме карту «Універсальна» отримав відповідач розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, порядок і умови нарахування пені і штрафів.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» , «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contrakt», «Універсальна gold», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. №СП-20-10-256, однак вони не містять підпису ОСОБА_1 (а.с.30-54).

Доводи представника позивача про те, що кредитний договір між сторонами не є укладеним, оскільки ОСОБА_1 звернувся до банку з наміром відкрити звичайний картковий рахунок, про що свідчить відмітка в підписаній анкеті заяві в графі «виявляю бажання оформити на своє ім`я» дебетову особисту картку, однак співробітники позивача ввели в оману відповідача та відкрили йому картковий рахунок з початковим кредитним лімітом, суд вважає необґрунтованими.

Дебетова карта -це банківська платіжна карта, що використовується для оплати товарів та послуг, отримання грошей в банкоматах, здійснення безготівкових платежів власними (особистими) коштами. Така карта дозволяє розпорядження власними коштами в межах доступного залишку на розрахунковому рахунку, до якого вона прив`язана.

Кредитная карта -це банківська платіжна карта, що використовується для здійснення операцій, розрахунки по яким здійснюються виключно за рахунок коштів, наданих банком клієнту в межах встановленого ліміту відповідно до умов кредитного договору.

Як вбачається з виписки по рахунку за договором від 25.01.2011 року, довідкою про

надання ОСОБА_1 кредитних карток та довідкою про зміну умов кредитування, ОСОБА_1 користувався наданими банком коштами відповідно до встановленого кредитного ліміту. Будь-яких доказів про те, що ці кошти є власним майном відповідача ОСОБА_1 , останнім до суду не надано.

Крім того, ОСОБА_1 та його представником не надано до суду й доказів про те, що відповідач звертався до суду з вимогою про визнання кредитного договору недійсним у зв`язку з введенням його в оману, та визнання судом такого договору недійсним.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було надано 16.12.2011 року кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії 07/15; кредитну картку № НОМЕР_2 , дата відкриття 07.07.2015, терміном дії 01/18; кредитну картку № НОМЕР_3 , дата відкриття 22.12.2015, терміном дії 05/10; кредитну картку № НОМЕР_4 , дата відкриття 27.11.2015 терміном дії 11/19; кредитну картку № НОМЕР_5 , дата відкриття 30.01.2018, терміном дії 01/22 (а.с. 28).

Згідно довідки про зміну умов кредитування старт карткового рахунку відбувся 16.12.2011 року згідно кредитної картки № НОМЕР_1 з встановленням кредитного ліміту 0,00/, який збільшено до 7 700 грн. 21.12.2011, та подалі неодноразово змінювався як в сторону зменшення так і в сторону збільшення -до 15000 грн.(а.с.27).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 22.03.2020 року складає 65885,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 38778,01 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредита- 20,00 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита -38758,01 грн., грн.; заборгованість за нарахованими відсотками -0,00 грн.;заборгованість за простроченими відсотками-0,00 грн.;заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; нарахована пеня -7959,77 грн.; нарахована комісія -0,00 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. -штраф (фіксована частина), 3113,58 грн. - штраф ( процентна складова).

Суд не погоджується з такими розрахунками позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цій справі - АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку,що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими процентами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмірі порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Так, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Але, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38778,01 грн., з яких: заборгованість за поточним тілом кредиту - 20,00 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита- 38758,01 грн.

При цьому посилання представника відповідача у відзиві на позов на те, що банком неправильно нарахований розмір тіла кредиту в сумі 38778,01 грн., оскільки 20.11.2018 року кредитний ліміт по картці було встановлено в розмірі 15 000 гр., коли на картці (відповідно до наданої позивачем виписки) був позитивний баланс та становив 67,25 грн., тому в даному випадку тіло кредиту не може перевищувати 15 000 грн., суд вважає безпідставними.

Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 після 20.11.2018 року відповідач активно користувався кредитними коштами, розраховуючись кредитною карткою за придбання товарів, пального, поповнення мобільних телефонів, здійснював перекази на інші картки тощо, і декілька разів поповнював готівкою кредитний ліміт (а.с.18-20).

В іншій частині позовні вимоги не доведені, тому не можуть бути задоволені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1237,17 грн.(2102 х 38778,01 : 65885,22 = 1237,17).

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 611, 612,1048-1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_6 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, IBAN-код: НОМЕР_7 , , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2011 року в розмірі 38778 (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 01 копійка, з яких: заборгованість за поточним тілом кредиту - 20,00 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 38758,01 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1237,17 гривні.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Повне рішення складено 03 червня 2021 року.

Суддя: