ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6869/19
Провадження № 2/210/276/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"24" лютого 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 04.01.2016 року приблизно о 19год.10хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ АС-6-3302 н/з НОМЕР_1 в районі АЗС «Авіас» по вул. Кіровоградське шосе в м. Кривому Розі, проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху-маневру повороту ліворуч в напрямку виїзду з АЗС «Авіас», не переконався в тому, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Богдан 211040», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля. «Богдан» - ОСОБА_3 отримала тілесні пошкодження.

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановою від 12 квітня 2016 року у справі М216/492/16-п (3/216/86/16), визнав винним ОСОБА_1 за у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, провадження закрито за давністю накладення адміністративного стягнення.

На підставі ст.1191 ЦК України та ст.38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МБТСУ після виплати страхового відшкодування має право зворотної вимоги (регресу) до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Досудове врегулювання спору у даних правовідносинах не передбачено чинним законодавством. Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50000 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00грн.

В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Однак відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд встановив, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року визнав винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, провадження закрито за давністю накладення адміністративного стягнення.

Так, суд вважав, що винність ОСОБА_1 підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.01.2016 р., схемою ДТП, тому необхідно визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадженням слід закрити, оскільки сплив трьох місячний строк давності накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП. Порушення скоєне 04.01.2016 р., до розгляду та винесення постанови давність накладення адміністративного стягнення сплила (а.с. 7-8).

Апеляційним судом Дніпропетровської області постановою від 18.05.2016 року в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови районного суду - відмовлено. Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУнАП, та якою провадження у справі закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення - залишено без змін (а.с. 9).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент ДТП, автомобіль ГАЗ АС-6-3302 н/з НОМЕР_1 не був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, відсутні відомості, що водій ОСОБА_1 , підпадає під норму п.31.1 ст.31 Закону №1961.

Дані ЄЦБД МТСБУ підтверджують, що на момент ДТП, автомобіль «Богдан 211040», н/ НОМЕР_3 . забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ АІ/7317200, страхувальник - ОСОБА_2 , страховик - ПрАТ «СК «Кредо», що підтверджується страховим полісом (а.с. 14).

На момент ДТП - власником «Богдан 211040». н/ НОМЕР_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ПАТ КВ « ПриватБанк» (а.с. 13 зворот).

Враховуючи норми ст.ст. 33,35, пп. «а» н.41.1. ст.41 Закону №1961-ІУ, для отримання відшкодування (виплати) власник автомобіля «Богдан 211040», н/ НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , звернувся до МТСБУ: 1)з повідомленням про ДТП та зареєстровано справу МТСБУ:30862; 2)з заявою на виплату страхового відшкодування від 01.06.2016 року (а.с. 10,11).

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д25/02/16, складеного 12.02.2016 року, судовим експертом Чивчиш О.П.:- ринкова вартість на момент ДТП складає:155440,00грн., - коефіцієнт фізичного зносу складає: 0,0; - вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає:105829,93грн.: - вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу складає: 105829,93грн (а.с. 16-21).

Відповідно до п.36.1, 36.2 ст.36 Закону №1961-IV, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

07.11.2016 року МТСБУ, затвердило розмір регламентної виплати потерпілому в розмірі 50000,00грн. (а.с. 45).

10.11.2016 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV, довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №8814 від 10.11.2016 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » про виплату відшкодування в сумі 50000.00грн. (а.с. 45 зворот, 46).

МТСБУ відшкодувавши потерпілому суму регламентної виплати, отримало право вимоги до водія, винуватця ДТП, який не був застрахований страховим полісом , в порядку зворотної вимоги (регресу).

МТСБУ звернулося до Відповідача з вимогою про відшкодування понесених витрат, проте в добровільному порядку понесені витрати не були відшкодовані МТСБУ (а.с. 47).

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38,2.1 ст.38 Закону № 1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника,водія транспортного засобу ліки й спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій особі у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної незабезпеченому транспортному засобу.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним потерпілій особі суму страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП, в розмірі 50000 грн., задовольнивши позов в повному обсязі

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16, 1161, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , місце знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, б.8, п/р НОМЕР_6 в АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в порядку регресу, у розмірі 50000,00грн.(п`ятдесят тисяч гривень 00коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , місце знаходження: м.Київ, Русанівський бульвар, б.8, п/р НОМЕР_6 в АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. Є. Сільченко