РІШЕННЯ

іменем України

06 липня 2021 рокуСправа №451/1437/20
Провадження № 2/451/333/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1437/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 одружилися їхні батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що містяться відомості у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 4. ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько - ОСОБА_3 помер. Оскільки, після смерті ОСОБА_3 залишилася спадкова маса, а заповіт спадкодавцем не складався, мало місце спадкування майна померлого за законом. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшли земельні ділянки загальною площею 3.3873 га, які зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 349907, що виданий 07 грудня 2005 року. Згідно відомостей, викладених у довідці Вузлівської сільської ради №667 від 02.06.2020 року, що ОСОБА_3 постійно до дня смерті був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 , разом із ним проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_4 та проживала дочка без реєстрації за вище вказаною адресою - ОСОБА_1 . Позивач вважала, що набула права на спадкову масу, належну ОСОБА_3 , шляхом як було зазначено вище, проживання із спадкодавцем, а тому із заявою про прийняття спадщини у органи нотаріату не зверталася. Так само вона не зверталася і до нотаріуса із заявою про відмову прийняття спадщини. Лише нещодавно звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, як зазначив нотаріус, нею пропущені строки для прийняття спадщини за законом. Більше того, Державний акт на право на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_5 був виданий в день смерті батька, а тому не був і не міг бути отриманий спадкодавцем, а відтак і земельні ділянки не можливо успадкувати у позасудовому порядку. Таким чином, вона пропустила визначений законодавцем строк для прийняття спадщини і вагомих причин, за наявності яких можна було б клопотати про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не має та за наявності ще й обставин щодо дати видачі правовстановлюючого документа, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, вона немає. Претендентів на зазначену спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім її брата - ОСОБА_2 , якого вона зазначила у якості відповідача, немає. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельні ділянки загальною площею 3.3873 га, що складаються із двох земельних ділянок площами 2.9717 га із кадастровим номером :08:000:0139 та 0.4156 га із кадастровим номером :13:000:0277, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ 349907, виданого 7.12.2005 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-6).

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с.26).

Відповідач ОСОБА_2 скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.27).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мама позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 від 09.11.2010 року, виданим Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 від 09 грудня 2005 року, виданим Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.12).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 від 16 вересня 1966 року, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 04 березня 2020 року (а.с.10,11).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №349907, виданого головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року №841, та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №88, земельна ділянка площею 3,3873 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належить ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №349908, виданого головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року №841, та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №89, земельна ділянка площею 3,3866 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належить ОСОБА_4 (а.с.15).

Згідно відомостей, викладених у довідці Вузлівської сільської ради №667 від 02.06.2020 року, ОСОБА_3 постійно до дня смерті був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 , разом із ним була зареєстрована дружина ОСОБА_4 та проживала дочка без реєстрації - ОСОБА_1 . Від імені померлого заповіт не посвідчувався (а.с.14).

Відповідно до довідки №668 від 02.06.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ) дійсно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Спільно з нею на день смерті за вищевказаною адресою проживав без реєстрації син ОСОБА_2 . Від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.16).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельні ділянки загальною площею 3.3873 га, що складаються із двох земельних ділянок площами 2.9717 га із кадастровим номером :08:000:0139 та 0.4156 га із кадастровим номером :13:000:0277, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ 349907, виданого 07.12.2005 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя с. Вузлове Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки с. Вузлове Радехівського району Львівської області, судові витрати в розмірі 1861 (одна тисяча вісімсот шістдесят одна) гривня 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 6 липня 2021 року.