П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 753/22626/19

Номер провадження 22-ц/824/8678/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Андрієнко А. М., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М. О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, про визнання недійсним договору іпотеки № 14822 від 05 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною 05 червня 2008 року за реєстровим № 13879, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 ; стягнення судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту, на підставі якого ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 250 000 доларів США.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 05 червня 2008 року між зазначеними сторонами укладено договір іпотеки № 14822 предметом якого, є нерухоме майно - нежилі приміщення з АДРЕСА_1 та належать іпотекодацю на праві власності.

Разом з тим, зазначений договір іпотеки, на думку позивача, має бути визнано недійсним, оскільки рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року по справі № 753/20651/15-ц, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без шлюбу з 20 листопада 2007 року по 07 січня 2011 року включно.

Таким чином, на думку позивача, нежилі приміщення з АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності її та відповідача-1, разом з тим, позивач не надавала останньому письмової нотаріально посвідченої згоди на укладення договору іпотеки № 14822 від 05 червня 2008 року.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що зазначений договір іпотеки має бути визнаний судом недійсним.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року (т. І а.с. 160-163) замінено відповідача Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал»; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року (т. ІІ а.с. 27 - 31) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договору іпотеки недійсним, відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року у справі № 753/22626/19 у вигляді накладення арешту на нежилі приміщення з АДРЕСА_1 .

Не погодившись із вищевказаним рішення суду, 15 березня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу у якій, посилаючись на невірне застосування судом норм права, просив рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нежилі приміщення з АДРЕСА_1 були набуті ОСОБА_3 у власність 05 червня 2008 року.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року по справі № 753/20651/15-ц, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без шлюбу з 20 листопада 2007 року по 07 січня 2011 року включно.

Таким чином, скаржник вважає, що вона є співвласницею вищевказаного майна, якою письмова нотаріально посвідчена згода на укладення відповідачем-1 договору іпотеки № 14822 від 05 червня 2008 року не надавався у зв`язку з чим, вказаний договір підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

01 червня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ТОВ «ФК «Морган Кепітал» з відповідними підтвердженнями про направлення йог всім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач-2 не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін.

Відповідач-2 зазначає, що у договорі купівлі-продажу нежитлових приміщень відповідач, як покупець, у своїй заяві від 05 червня 2008 року підтвердив, що у зареєстрованому шлюбі не перебуває, фактичних шлюбних відносин ні з ким не підтримує.

На думку відповідача-2, наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати, що майно передане в іпотеку, належало відповідачу-1 на праві приватної власності, а тому, підстави для визнання іпотечного договору недійсним, відсутні.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Власенко К. П. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник відповідача-2 - адвокат Дикий Ю. О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін.

Відповідач -1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою.

Треті особи до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується звітами про відправку судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що придбані за кредитні кошти нежилі приміщення не є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , крім того, зміст договору іпотеки не суперечить закону, а права позивача цим договором не порушені.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до умов якого, останньому надано кредит у сумі 250 000 доларів США (т. І а.с. 07-14).

05 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 14822 предметом якого є нежилі приміщення з АДРЕСА_1 та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом КМНО 05 червня 2008 року за реєстровим № 13875 (т. І а.с. 15-17).

05 червня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень з АДРЕСА_1 (т. І а.с. 18-19).

У заяві від 05 червня 2008 року, посвідченій приватним нотаріусом КМНО Морозовою С. В. ОСОБА_3 підтвердив, що на момент придбання нежилих приміщень з АДРЕСА_1 , в зареєстрованому шлюбі не перебуває, фактичних шлюбних відносин ні з ким не підтримував (т. І а.с. 204).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без шлюбу з 20 листопада 2007 року до 07 січня 2011 року включно (т. І а.с. 20-21).

27 липня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» укладено договір факторингу № 27-07/2020 за яким, клієнт зобов`язався передати у власність фактора, а фактор прийняти права вимоги за кредитним договором № 0 від 05 червня 2008 року (т. І а.с. 95-97).

27 липня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» укладено договір відступлення прав за договором іпотеки № 14822, посвідченого 05 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. за реєстровим № 13879 за яким, товариству було передано права за договором іпотеки № 14822 від 05 червня 2008 року (т. ІІ а.с. 98-99).

Так, ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Частиною 1 ст.230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Частиною 1 ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі, коли виникненню права власності на річ передує виникнення боргового зобов`язання одного з подружжя, застосуванню підлягає правило частини четвертої статті 65 СК України, згідно з яким обов`язки одного з подружжя стають спільними для другого з подружжя лише в разі, якщо такий договір укладений в інтересах сім`ї. Тобто подальша поведінка подружжя або дійсна мета виникнення зобов`язання, досягнення якої спрямоване на задоволення інтересів сім`ї, могли бути достатніми підставами вважати, що такі боргові зобов`язання є спільними для обох з подружжя.

Статтею 3 ЦК України встановлено, з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із статтею 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Верховний Суд у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 569/16888/17 (№ 61-2240св19) зазначив, що цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Так, із п. 1.4. договору іпотеки № 14822 від 05 червня 2008 року вбачається, що іпотекодавець свідчить, що предмет іпотеки до цього часу жодним способом не відчужений, у спорі та під арештом (забороною) не перебуває, в оренду/лізинг/довірче управління не переданий. Іпотекодавець свідчить, що укладення цього договору не порушує права та/або інтереси третіх осіб, а також у разі якщо предметом іпотеки є житлова нерухомість в тому числі не порушені права дітей.

Крім того, при укладенні вищевказаного договору ОСОБА_3 у заяві від 05 червня 2008 року, посвідченій приватним нотаріусом КМНО Морозовою С. В., підтвердив, що на момент придбання нежилих приміщень з АДРЕСА_1 , в зареєстрованому шлюбі не перебуває, фактичних шлюбних відносин ні з ким не підтримує.

Пунктом 4.4. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05 червня 2008 року встановлено, що позичальник зобов`язався повідомляти банк про зміну паспортних даних, фактичної адреси проживання, даних прописки (реєстрації), робочого та/або домашнього номеру телефону, зміну місця роботи та/або виконання будь-яких інших обставин, які можуть вплинути на виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на час укладення договору іпотеки 05 червня 2008 року банк не знав і не міг знати, що ОСОБА_3 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 .

Крім того, умовою виникнення режиму спільності набутого майна, є спільність витрачених на його придбання коштів, що у даному випадку не було доведено позивачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання договору іпотеки № 14822 від 05 червня 2008 року недійсним.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року, яким встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка без реєстрації шлюбу з 20 листопада 2007 року до 07 січня 2011 року включно, як на підставу для визнання договору іпотеки недійсним, оскільки встановлений цим рішенням факт правового значення для вирішення даного спору не має, у зв`язку з висновками, які зроблені вище.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 липня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: А. М. Андрієнко

О. В. Шахова