З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.02.2021 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - Сарай А.І.,
за участю секретаря судового засідання - Зборовської Х.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позовній заяві позивач посилається на те, що згідно з договором дарування від 10.12.1997 року, реєстраційного посвідчення від 18.12.1997 року та довідки від 18.12.1997 року, що видані Ужгородським державним районним підприємством технічної інвентаризації, позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що на теперішній час у її будинку зареєстрований ОСОБА_2 , проте фактично у будинку не проживає вже понад 18 років та у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території участі не бере, плату за комунальні послуги не вносить, а фінансовий тягар лежить на ній, як на власнику будинку, оскільки ОСОБА_2 у будинку зареєстрований.
Позивач зауважує, що факт не проживання ОСОБА_2 у житловому будинку вже приблизно 18 років можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
На підставі викладеного, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому представник позивача - адвокат Ільницький С.М. подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником в цілому житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 10.12.1997 року, реєстраційним посвідченням від 18.12.1997 року та довідкою від 18.12.1997 року, виданою Ужгородським державним районним підприємством технічної інвентаризації.
У будинку за вказаною адресою значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з будинковою книгою зареєстрований, але фактично в даному дворогосподарстві не проживає, що стверджується актом обстеження дворогосподарства по встановленню факту проживання та складу сім`ї, складеним комісією з обстеження дворогосподарств Кам`яницької сільської ради від 23.07.2020 року за № 881/02-17.
За твердженням позивача, у будинку відповідач не проживає понад вісімнадцять років.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, відповідач не проживає у належному ОСОБА_1 будинку понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даному будинку не наведено, а тому, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку, що належить позивачу на праві власності.
За таких обставин, беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення.
При цьому, суд зазначає, що оскільки за змістом ст. 7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням, то ухвалене у даній справі рішення суду про втрату відповідачем права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 840,80 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 4, 13, 89, 142, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273,279, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2021 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай