Справа № 161/4974/20
Провадження № 2-п/161/19/21
У Х В А Л А

24 лютого 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Остимчук О.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 161/4974/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування підстав для скасування заочного рішення суду заявник вказує, що: Луцьким міськрайонним судом Волинської області 18 листопада 2020 року було ухвалено заочне рішення за його відсутності, його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, отже, він не мав можливості надати суду свої докази та заперечення проти позову.

В поданій заяві відповідач ОСОБА_1 також просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки копія заочного рішення отримана ним лише 30 грудня 2020 року.

Стосовно доводів заявника щодо несвоєчасного отримання копії рішення суду суд звертає особливу увагу, що несвоєчасне отримання копії судового рішення саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено.

Крім того, відповідач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин (Аналогічна правова позиція була викладена у рішенні Верховного Суду України від 24 лютого 2017 р. у справі № 5-45кз17) з дотриманням строків, встановлених Законом для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Представник позивача у письмових запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення та особисто в судовому засіданні повністю заперечує проти задоволення заяви, посилаючись на об`єктивність прийнятого судом рішення. Вказує, що про судові засідання, які призначались у даній справі відповідач був належним чином повідомлений, однак не прибув та не подав відзив на позовну заяву, отже свідомо не скористався своїми правами. Звернувшись з даною заявою, відповідач не подав жодного доказу, який би підтверджував викладені в його заяві обставини та обгрунтовували його право на перегляд заочного рішення. Вважає, що дії відповідача свідчать про зловживання своїми процесуальними правами з метою затягнути вступ в законну силу рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

12.08.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з нез`явленням сторін.

На судові засідання, призначені на 28.09.2020 року, 26.10.2020 року, відповідач, будучи належним чином повідомлений, не з`явився, письмових заперечень щодо предмету спору не надав.

Слід зазначити, що згідно електронного сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання.

18.11.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, вирішено стягувати з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору. Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1 953 (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 05 коп. витрат на правничу допомогу адвоката (а.с.55-56).

Статтею 288 ЦПК України визначено дві підстави за яких заочне рішення підлягає скасуванню, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на роз`яснення, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної вище статті та роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявником не доведено та не надано будь-яких доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення. Доводи, викладені відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення, зводяться лише до незгоди з ухваленим рішенням суду.Водночас, подання заяви про перегляд заочного рішення розцінюється судом як зловживання процесуальними правами та намагання ухилитись від виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

В даній ситуації суд виходить з того, що оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

На підставі ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 161/4974/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Роз`яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк