465/129/17
4-с/465/17/21
У Х В А Л А

судового засідання

24.06.2021 року Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського Управління юстиції про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського Управління юстиції Борського Р.М. про стягнення виконавчого збору.

Скаргу обґрунтовує тим, що 30.11.2016 року старший державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Борського Р.М. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 83 094,44 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 03.07.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу: виконавчий напис №1235 виданий 01.06.2013 року приватним нотаріусом Паракудою Іриною Вікторівною про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: квартири під номером АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу у сумі 828 444,48 грн. та 2500 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 830 944,48 грн. Боржником у наданий строк виконавчий напис не виконано, відтак державний виконавець постановив стягнути виконавчий збір. Заявник вважає таку постанову державного виконавця незаконною та неправомірною, оскільки пропущення строку, наданого для оскарження рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення з боржника виконавчого збору. Про оскаржувану постанову стало відомо лише 30.12.2016 року. Відтак просить поновити строк на оскарження даної постанови, визнати таку незаконною та скасувати її.

Представник скаржника подав до суду клопотання від 24.06.2021 року. Зазначив, що підтримує таку у повному обсязі та просить задовольнити її.

Представник Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали скарги та встановивши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Борського Р.М. Виконавче провадження відкрито 03.07.2013 року з виконання виконавчого напису №1235 виданого 01.06.2013 року.

Старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Борським Р.М. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 83 094,44 грн. Із змісту скарги встановлено, що боржник просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо накладення виконавчого збору та скасувати таку постанову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафів є окремими та самостійними видами виконавчих документів.

Згідно з вимогами п. 16 ч. 3 ст. 18 наведеного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, вимогами спеціального Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розгляд скарг на дії державного виконання щодо накладення штрафу здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні норми містяться і в п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», якою роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Вказана правова позиція відображена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі № 213/2012/16, від 06.06.2018 р. у справі № 127/9870/16-ц, від 03.10.2018 р. у справі № 320/7888/16-ц, від 16.01.2019 р. у справі № 279/3458/17-ц.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що передбачено як ч. 2ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», так і ч. 1ст. 287 КАС України.

Отже, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження у справі належить закрити, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 3 ч. 1 п. 5, 74 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 259,447,ч.1 ст.448 ЦПК України, ч.1 ст. 287 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського Управління юстиції про стягнення виконавчого збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з вказаними вимогами шляхом подання позову в порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 29.06.2021.

Суддя: Мартьянова С.М.