Провадження № 2/537/517/2021
Справа № 537/287/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.2021 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря судового засідання Карпук Ю.Р., представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого прохає суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, стягнутих на підставі судового наказу, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука по справі №537/3757/20 від 06.11.2020, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини з усіх видів його доходів до 1/6 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку.
В обґрунтування позову зазначено, що на підставі судового наказу, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука по справі №537/3757/20 від 06 листопада 2020 року, стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 27.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Натомість, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів доходів у безспірному порядку, заявниця ОСОБА_3 надала недостовірну інформацію, а саме не зазначила про те, що на підставі судового наказу від 27.11.2017, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука у справі № 537/4760/17 з нього стягнуті аліменти на утримання двох дітей від першого шлюбу в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів на користь колишньої дружини ОСОБА_5 і на даний час в Крюківському ВДВС є наявними два виконавчих провадження про стягнення з нього аліментів, що підтверджується відповідною довідкою. Не погодившись з розміром аліментів, які були стягнуті з нього на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу, позивач звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука із заявою про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.01.2021 йому було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів. Оскільки він має обов`язок щодо утримання трьох неповнолітніх дітей, і вважає, що розмір стягнутих аліментів на користь ОСОБА_5 як 1/3 частина від усіх видів його доходів на двох дітей відповідає вимогам чинного законодавства, а розмірі аліментів, що стягнуті з нього на користь відповідачки на утримання їх доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини, і в такому разі стягнення з нього аліментів на утримання дітей в цілому становитиме 50 % з усіх видів його доходів, що відповідатиме вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». На підставі викладеного він змушений був звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.03.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав заявлених в позові, вказала, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, окрім пенсійного забезпечення доходів не має, та відрахування, які проводяться з його пенсії на сплату аліментів становлять більше ніж 50 відсотків, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відзиву на позов, заяв та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.
06 листопада 2020 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 07.10.2005 Крюківським УПФУ Полтавської області, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та з 01.01.2005 отримує пенсію по інвалідності довічно.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Тобто, вказана норма закону визначає такі самостійні підстави для зміни розміру аліментів, як: зміна матеріального стану; зміна сімейного стану; погіршення чи поліпшення здоров`я та інші передбачені законом підстави. Встановлення наявності будь-якої з цих обставин є достатньою підставою для зміни розміру стягуваних аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Отже, наявність у позивача на утриманні ще двох дітей сама по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Такого висновку дійшов Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Пленум Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» звертає увагу на те, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
У будь-якому випадку суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Як встановлено судом, під час вирішення питання про присудження аліментів за судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, виданого 06.11.2020 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме у розмірі ј частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не було враховано, що у позивача на утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких стягнуто аліменти на підставі судового наказу, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 27.11.2017, та те, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідач до судового засідання не з`явилась, будь яких доказів, на спростування обставин, на які посилається позивач в позовній заяві не надала, як і не надала докази, що свідчили б про можливість у позивача сплачувати аліменти на утримання дитини саме в розмірі визначеному судовим наказом, виданим Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2021 .
Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів визначених судовим наказом, виданим Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2021, з ј частини від заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі.
За викладених обставин, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Керуючись ст. 5, 10, 13, 19, 76-81, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, ст. 180, 192 Сімейного Кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу №537/3757/20, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2020 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуто Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суддя І.І.Дядечко