Провадження № 2/712/85/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, встановлення факту припинення шлюбних відносин, визнання частини майна особистою приватною власністю, визнання частини майна спільною сумісною власністю, припинення спільної сумісної власності та стягнення компенсації вартості майна,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, просить визнати автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 ; визнати за ним право власності на 1/2 частину цього автомобіля; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частини вартості поліпшень, зроблених в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 100 000,00 грн.; визнати спільною сумісною власністю сторін скляний стіл та чотири стільці, меблеву стінку, два дивани, дзеркальну шафу, побутову техніку: холодильник «Samsung» вартістю 15 000,00 грн, телевізор «Sony» вартістю 12 000,00 грн., газову плиту вартістю 4 000,00 грн., пральну машину вартістю 6 000,00 грн., кондиціонер вартістю 5 000 грн., духову шафу вартістю 6 000 грн, а також стягнути з ОСОБА_2 компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості вказаного спільного майна в розмірі 24 000,00 грн.

Первісний позов обґрунтовано тим, що в березні 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 17 січня 2019 року.

За час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 . Середня ринкова вартість такого автомобіля за цінами станом на 6 червня 2019 року становить 361 156 грн.

Крім того, за час шлюбу спільними зусиллями було проведено ремонтні та будівельні роботи належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , вартість яких становить приблизно 200 000 грн. Зокрема, у квартирі було змінено електропроводку, встановлено нові розетки та вимикачі; зроблено вирівнювання та стяжку підлоги й стін; на підлозі кухні, у ванній кімнаті, туалеті та коридорі покладено плитку; у кімнаті, коридорі та кухні поклеєно шпалери; стелю у всій квартирі облаштовано гіпсокартоном та пофарбовано водоемульсійною фарбою в декілька шарів; у кімнаті та на кухні встановлено нові металопластикові вікна; у кімнаті, ванній кімнаті, туалеті та кухні замінено міжкімнатні двері на дерев`яні із скляними вставками, а вхідні двері на металеві; замінено систему водопостачання та систему опалення (труби, батареї), встановлено нову сантехніку; придбано унітаз, ванну та дві раковини; в кімнаті та кухні встановлено нові люстри; а в туалеті та ванній кімнаті нові світильники; на кухні замінено газову колонку та встановлено вбудовані кухонні меблі.

За таких обставин, на думку ОСОБА_1 , він має право на отримання грошової компенсації 1/2 вартості поліпшень квартири в розмірі 100 000 грн.

Крім того, за час спільного проживання за сімейні кошти було придбано скляний стіл та чотири стільці, меблеву стінку, два дивани, дзеркальну шафу, побутову техніку: холодильник «Samsung» вартістю 15 000,00 грн, телевізор «Sony» вартістю 12 000,00 грн., газову плиту вартістю 4 000,00 грн., пральну машину вартістю 6 000,00 грн., кондиціонер вартістю 5 000 грн; духову шафу вартістю 6 000 грн, а всього майна вартістю 48 000 грн.

Добровільно поділити вказане майно ОСОБА_2 не бажає та зберігає в себе всі документи на нього.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що має право на поділ спільного майна в обраний ним спосіб.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить встановити юридичний факт її проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період із серпня 2008 року по 21 березня 2014 року; встановити юридичний факт припинення шлюбних відносин між сторонами у жовтні 2017 року; визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ; визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , газову плиту «Горєньє», вартістю 4000 грн, телевізор «Соні», пральну машину «LG», диван вартістю 3 000 грн, диван вартістю 2 000 грн, кухонний куточок вартістю 5 000 грн, шафу-купе вартістю 5 000 грн, кухонну стінку вартістю 12 000 грн, стінку в кімнаті вартістю 13 000 грн, припинити спільну сумісну власність сторін на це рухоме майно та стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості майна в розмірі 151 152 грн;

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що у період із серпня 2008 року по 21 березня 2014 року вона та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується показаннями свідків, фотокартками, а також тим, що весь цей час вони проживали в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ; вона сплачувала за житлово-комунальні послуги, надані в придбаній ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_3 за період із 2009 року по 2014 рік; вона вносила платежі за кредитно-заставним договором №_DN81AR00200011 від 24 червня 2008 року за період із 27 серпня 2008 року по 19 грудня 2011 рік; у період із вересня 2012 року по літо 2015 року вони разом робили ремонт в іншій квартирі ОСОБА_1 , що підтверджується наявним у неї договором від 21 вересня 2012 року на поставку та виготовлення металопластикових виробів та жалюзі й квитанцією про оплату 5 000 грн від 21 вересня 2012 року.

Як зазначено в зустрічному позові, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 у період із серпня 2008 року по 21 березня 2014 року необхідно для поділу майна, набутого ними у вказаний проміжок часу, а також стягнення відповідної грошової компенсації за таке майно, а також за проведений ремонт у вищевказаній квартирі АДРЕСА_4 .

Так, за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 придбав 15 квітня 2013 року за 14 211 доларів США автомобіль «Volkswagen Polo», що на даний час коштує приблизно 9 000 доларів США (еквівалентно 222 300 грн). Отже, вона має право на 1/2 частину грошової компенсації вартості цього автомобіля.

Крім того, за період із серпня 2008 року по 21 березня 2014 року ОСОБА_1 придбав причіп легковий КРД 050100 вартістю 6 000 грн, а тому вона має право на компенсацію його вартості в розмірі 3 000 грн.

Спільним майном є й придбане в належну ОСОБА_1 квартиру рухоме майно, а саме: газова плита «Горєньє», вартістю 4000 грн, телевізор «Соні» - 14 000 грн,, пральна машина «LG» - 6000 грн, диван вартістю 3 000 грн, диван вартістю 2 000 грн, кухонний куточок вартістю 5 000 грн, шафа-купе вартістю 5 000 грн, кухонна стінка вартістю 12 000 грн, стінка в кімнаті вартістю 13 000 грн. Таким чином, на думку ОСОБА_2 , вона має право на компенсацію 1/2 частини вартості цього майна.

22 березня 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 17 січня 2019 року, але ще в жовтні 2017 року шлюбні відносини між ними припинились, що випливає з позовної заяви про розірвання шлюбу, показань свідків, а також тієї обставини, що в жовтні 2017 року вона почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком ОСОБА_3 .

Встановлення юридичного факту припинення шлюбних відносин з ОСОБА_1 у жовтні 2017 року потрібно ОСОБА_2 для правильного визначення статусу автомобіля «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Так, після фактичного припинення шлюбних відносин у 2018 році вона за позичені особисто кошти вирішила придбати автомобіль, який був потрібний для перевезення сільгосппродукції, виробленої її батьками.

Для реалізації цього плану в середині вересня 2018 року, тобто майже через рік після фактичного припинення шлюбних відносин, вона позичила значну суму коштів у свого знайомого ОСОБА_4 , за які 27 вересня 2018 року у Республіці Німеччина було придбано автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

У зустрічному позові також указано, що за час спільного проживання з відповідачем жодних ремонтних робіт у її квартирі не проводилось, натомість такі роботи було проведено в квартирі ОСОБА_1 , але на відшкодування витрат на такий ремонт вона не претендує.

15 жовтня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому проти задоволення первісного позову заперечила. Додатково просила врахувати, що автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , було придбано нею 27 вересня 2018 року за позичені в середині вересня 2018 року у ОСОБА_4 12 000 євро. Щодо вимог ОСОБА_5 стягнути з неї компенсацію 1/2 вартості ремонтних робіт в її квартирі, то жодної квитанції на підтвердження проведення будівельних робіт ним не надано, квартира була придбана нею в 2005 році вже з проведеними в житлі ремонтними роботами, а наведений ОСОБА_1 перелік ремонтних робіт насправді є ремонтними роботами в його власній квартирі у 2013 році. Щодо вимог ОСОБА_5 поділити рухоме майно, то холодильник «Samsung» ними спільно не купувався, оскільки за 6 років до реєстрації шлюбу вона придбала холодильник «ARDO»; зазначені в первісному позові телевізор «Sony», газова плита «Горєньє» та пральна машина «LG» не є спільним сумісним майном, оскільки це майно було придбано нею задовго до реєстрації шлюбу; щодо духової шафи, то таке майно сторонами взагалі не купувалось. Разом з тим, кондиціонер дійсно було придбано за спільні кошти за 3 685 грн і на сьогодні його вартість становить 2 000 грн. Таким чином, з наведеного ОСОБА_1 майна за час шлюбу придбано лише скляний стіл та чотири стільці, які вона згодна віддати йому, а також кондиціонер, компенсацію вартості якого вона готова відшкодувати.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 15 жовтня 2019 року, яку внесено до протоколу судового засідання, відповідачу ОСОБА_2 було поновлено строк для подачі відзиву на позов та для подачі зустрічного позову, а також прийнято її зустрічний позов до спільного розгляду разом із первісним позовом ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 15 жовтня 2019 року, яку внесено до протоколу судового засідання, замінено судове засідання на підготовче та вирішено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

31 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на зустрічний позов ОСОБА_2 , в якому він проти задоволення зустрічного позову заперечив. Додатково пояснив, що познайомився із ОСОБА_2 наприкінці 2008 року, після чого запропонував їй допомагати йому вести бізнес продавати поросят на базарах Черкаської та Кіровоградської областей. У квітні 2009 року ОСОБА_2 приступила до роботи з ним, у зв`язку з чим вони почали спілкуватись частіше. У випадку, коли базари відбувались в населених пунктах неподалік Шполянського району, вони залишали товар у її батьків у с. Соболівка, а коли неподалік Корсунь-Шевченківського району то в успадкованому ним будинку в с.Драбівка. ОСОБА_1 визнає, що з 2009 по 2014 рік працював разом із ОСОБА_2 , але однією сім`єю вони не проживали, оскільки не мали спільного бюджету (доходи від спільного бізнесу ділились пропорційно) та не вели спільного господарства. Крім того, в цей же час він проживав у с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, оскільки з липня 2004 року по 13 березня 2013 року здійснював догляд за своєю бабою ОСОБА_6 . Після смерті баби у грудні 2013 року ОСОБА_2 запропонувала йому переїхати до неї в квартиру АДРЕСА_1 , а після переїзду в березні 2014 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Заперечив ОСОБА_1 і щодо вимог зустрічного позову про встановлення факту припинення шлюбних відносин в жовтні 2017 року, оскільки такі вимоги, на його думку, заявлено виключно з метою ухилення від розподілу придбаного за час шлюбу автомобіля «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . У відзиві ОСОБА_1 зазначено, що влітку 2018 року вони разом із ОСОБА_2 прийняли рішення придбати новий автомобіль для перевезення товару, після чого ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 поїхали до Німеччини, де й купили зазначений автомобіль, за який було сплачено 13 000 євро. Після придбання автомобіля стосунки з ОСОБА_2 погіршились і в листопаді 2018 року вона своєю поведінкою дала зрозуміти, що в неї є інший чоловік і що вона готується до пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Водночас він прагнув зберегти сім`ю та відмовлявся розірвати шлюб через органи РАЦСу. Щодо вимог зустрічного позову визнати спільним сумісним майном сторін автомобіль «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , то такий було придбано ОСОБА_1 в 2013 році за рахунок коштів, отриманих від продажу автомобіля «Саманд», а тому такий автомобіль не є їх спільним майном. ОСОБА_1 також звернув увагу на те, що йому не відомо про існування наведеного в зустрічному позові рухомого майна, а саме: газова плита, телевізор, пральна машина, диван, кухонний куточок, шафа-купе, кухонна стінка, стінка в кімнаті, яке ОСОБА_2 просить поділити. Разом з тим, він наполягає на поділі наведеного в первісному позові майна, яке дійсно купувалось за рахунок спільних коштів подружжя, але документи на яке залишились у ОСОБА_2 .

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 4 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі. Разом із тим ще на підготовчому провадженні судом було вирішено розглянути клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи під час судового розгляду справи по суті після допиту свідків та дослідження наявних у справі доказів.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 26 травня 2020 року у справі призначено судово будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 17 березня 2021 року провадження у справі відновлено.

У вступному слові в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хмельницька Л.М. первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечила.

Представник ОСОБА_2 адвокат Дубінський В.М. проти задоволення первісного позову заперечував та наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши вступне слово представників сторін, показання сторін, допитаних як свідків, а також показання інших свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 пояснив суду, що у 2008 році познайомився у м.Черкаси із ОСОБА_2 та почав підтримувати з нею дружні відносини. При повсякденних розмовах вона скаржилась йому на наявність боргів за кредитами, низькі доходи, проблеми у відносинах з батьками. Зрозумівши, як їй тяжко, у квітні 2009 року він запропонував їй роботу допомагати йому в продажу поросят на ринках. Під час спільного бізнесу товар до 2014 року закуповувався за його особисті кошти, але працювали вони разом, а дохід ділили залежно від прибутку та відповідно до домовленості. Зазвичай ОСОБА_2 отримувала 1/4 частину доходу. Обігові кошти перебували в готівці та обліковувались у спеціальному журналі, який залишився у неї. Під час здійснення бізнесу, залежно від розташування базарів, вони зберігали свій товар то в батьків ОСОБА_2 у Шполянському районі, то за місцем проживання його баби в Корсунь-Шевченківському районі. До 2014 року між ними були сугубо ділові відносини і він вважав її колегою по роботі. Через деякий час після смерті баби він у квітні 2013 року за рахунок зароблених ним коштів та коштів, отриманих від продажу власного автомобіля «Саманд» придбав автомобіль «Volkswagen Polo Sedan» орієнтовною вартістю 14,5 тис. доларів США. Ще через деякий час він та ОСОБА_2 вирішили зареєструвати шлюб, що й було зроблено 22 березня 2014 року. Із грудня 2013 року вони розпочали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у квартирі ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . До цього вони проживали окремо та мали окремі бюджети, хоча займались однією справою. За час спільного проживання без реєстрації шлюбу та в шлюбі він дуже довіряв ОСОБА_2 , у нього склались гарні відносини з її дочкою та батьками, тому він довірив їй ведення бухгалтерії та вирішення всіх фінансових питань їх сім`ї. За час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів вони купували речі, продукти харчування, утримували дочку ОСОБА_2 та сплачували аліменти на утримання його сина від першого шлюбу. Крім того, за наполяганням ОСОБА_2 , у період із січня до червня 2016 року у її квартирі було зроблено ремонт, а саме: зняли покриття стін, зірвали старий ламінат, зняли стару ванну та батареї системи опалення, вирівняли й пошпаклювали стелю та обклали її гіпсокартоном, облаштували перестінок з гіпсокартону в житловій кімнаті, внаслідок чого утворилось окреме місце (ніша) в кімнаті для дочки ОСОБА_2 , поклали ОСОБА_7 у ванній кімнаті, а також на підлозі в кухні, ванній кімнаті, туалеті та коридорчику; поклеїли водонепроникні шпалери в кухні, поклали ламінат у жилій кімнаті, встановили нові батареї для системи центрального опалення та нові металопластикові вікна. Під час встановлення батарей він ходив до сусідів поверхом вище та нижче за дозволом на проведення цих робіт. Було також придбано шафу-купе в коридор, столешня в кухню, стінку в кімнату, телевізор «Соні» з діагоналлю 72 дюйми, холодильник Самсунг, два дивани, диван-малютка в нішу для дочки, 4 стільці та стіл, журнальний столик, пральну машину на кухню, кондиціонер, люстри в туалет, кімнату, коридор та кухню. Водночас жодного документу чи квитанції в нього не залишилось, оскільки хід ремонтних робіт та закупівлю товарів для ремонту контролювала ОСОБА_2 . За час виконання ремонтних робіт вони з ОСОБА_2 проживали в належній його матері квартирі АДРЕСА_5 . Оскільки ОСОБА_2 мала вільний доступ до квитанцій з оплати за житлово-комунальні послуги в цій квартирі, то вона могла їх взяти без дозволу матері. Після закінчення ремонту він, ОСОБА_2 та її дочка проживали в її квартирі до грудня 2018 року. У 2018 році вони вирішили придбати авто для їх бізнесу. ОСОБА_2 із знайомим її батька ОСОБА_4 поїхали до Німеччини та пригнали звідти автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, хоча він хотів «Volkswagen Tiguan». Нове авто було придбано у вересні 2018 року за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 15 000 доларів США та зареєстровано за їх домовленістю на її ім`я. Він не їздив із дружиною купувати авто за кордон у зв`язку з погіршенням самопочуття. Їх шлюбні відносини тривали до листопада 2018 року, коли ОСОБА_2 дала йому зрозуміти, що в неї є інший чоловік. Після цього він віддав їй ключі від квартири і там не з`являвся. Свідок пояснив, що автомобіль «Саманд» було придбано ним у 2008 році частково за свої кошти, а частково за кредитні. Щодо наданих адвокатом Дубінським В.М. фотографій, то частина з них дійсно зроблені на морі у 2009 році. Проте такі фотографії не свідчать про проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснила, що у 2008 році познайомилась із ОСОБА_1 . Через декілька місяців після знайомства вона запропонувала йому проживати разом. Тому в той час, коли ОСОБА_1 був у м.Черкаси він проживав разом із нею в її квартирі. Із 2009 року вона почала їздити з ними на базари, де вони разом продавали поросят аж до часу фактичного припинення шлюбних відносин у 2017 році. Коли він почав займатись цим бізнесом у нього почалось погіршення відносин з його батьками та сестрою, оскільки ОСОБА_1 фактично став їхнім конкурентом у бізнесі. Приблизно в липні 2008 року ОСОБА_1 придбав у кредит автомобіль «Саманд». Але оскільки цей автомобіль постійно ламався, то вони разом вирішили продати його і за рахунок спільно зароблених протягом 2009-2013 роки готівкових коштів у розмірі 12 500 доларів США та позичених 2 000 доларів США придбали «Volkswagen Polo Sedan». Після цього у 2013 році було продано «Саманд» за 6 500 доларів США. У 2008-2009 роках ОСОБА_1 час від часу проживав у її квартирі, а з 2009 року вони почали проживати в цій квартирі однією сім`єю. У 2012 році на ім`я ОСОБА_1 за рахунок коштів його матері було придбано квартиру АДРЕСА_5 , але через деякий час він подарував цю квартиру матері на її прохання. Після офіційної реєстрації шлюбу в 2014 році в них були нормальні відносини аж до 2016 року, коли ОСОБА_1 потрапив в ДТП та перебуваючи в стані сп`яніння збив жінку і розбив «Volkswagen Polo Sedan». Через деякий час після цього, у 2016 році, перебуваючи в стані сп`яніння, він почав їй розповідати про інших жінок, з якими мав позашлюбні відносини. Остаточно їх відносини погіршились після того, як у 2017 році вона застала ОСОБА_1 з іншими жінками, а через деякий час виявила довідку про наявність в нього невиліковної хвороби, про яку він до шлюбу не повідомляв. Не зважаючи на її бажання розірвати шлюб, ОСОБА_1 відмовлявся йти до відділу РАЦС і лише в листопаді 2018 року вона вирішила звернутись до суду з позовом про це. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 , то з часу придбання нею та її батьками у 2005 році квартири за адресою АДРЕСА_2 , ремонт там не робився; за рахунок коштів подружжя було придбано лише стіл, 4 стільці та кондиціонер, а все інше майно та побутову техніку до шлюбу. Водночас ремонт робився у квартирі АДРЕСА_5 і саме туди купувались металопластикові вікна, документи про що нею надано. Влітку 2018 року вона вирішила придбати авто для перевезення вирощених на землі батьків овочів та фруктів, і звернулась за порадою до свого батька, а той до свого друга ОСОБА_4 , який мав зв`язки в Республіці Німеччина. Через деякий час ОСОБА_4 позичив їй 12 000 євро для придбання автомобіля, а також супроводжував її з придбаним в Німеччині автомобілем «Ford Kuga», 2012 року випуску, до України. На час вирішення справи судом позику не повернуто та її борг перед ОСОБА_4 становить 12 000 євро. Із жовтня 2017 року вона проживає однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 та колишньою свекрухою ОСОБА_2 . Її син з 1998 року до 2013 року постійно проживав з бабою у с.Драбівка, до смерті баби здійснював постійний догляд за нею, готував їжу та прав білизну. Свідок вперше побачила ОСОБА_2 біля ОСОБА_1 на базарі у м.Шпола у 2009 році, де син представив її як свого помічника. Після смерті баби вони одружились у 2014 році та почали разом проживати у квартирі ОСОБА_2 . У 2016 році вони почали робити ремонт в квартирі, у зв`язку з чим тимчасово проживали в квартирі свідка за адресою АДРЕСА_6 . Після ремонту свідок була в квартирі ОСОБА_2 приблизно 4 рази та бачила нові шпалери і сантехніку, нову побутову техніку та меблі, зроблений окремий куточок для дочки ОСОБА_2 . При свідку чоловіки (наймані працівники) заносили до квартири будівельні матеріали, але при цьому з ними розраховувалась ОСОБА_2 . Свідок також пояснила, що у вересні 2017 року чи 2018 року їй зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила, що їде до Німеччини за автомобілем «Ford Kuga». Зі слів сина, цей автомобіль було куплено за його з ОСОБА_2 спільні кошти. Коли ОСОБА_2 повернулась до України вже з автомобілем, то 24 жовтня 2018 року разом із сином приїжджали на цьому автомобілі в с.Драбівка. Щодо автомобілів сина, то в нього вже тривалий час безперервно були різні автомобілі, які купувались в основному за його кошти. Востаннє він придбав у 2013 році автомобіль «Volkswagen Polo», який подарував їй (свідку) приблизно 8 місяців тому.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 та знає ОСОБА_2 як колишню дружину брата. Свідок вперше побачила ОСОБА_2 у 2009 році на базарі в м.Шпола, коли ОСОБА_1 представив її як свою помічницю, а згодом повідомив, що хоче займатись бізнесом разом із ОСОБА_2 окремо. На базарах, наскільки свідок бачила, їх стосунки були виключно робочими. Після їх одруження вони почали проживати разом у її квартирі в м.Черкаси. До одруження свідок була в цій квартирі лише один раз та бачила старий ремонт, старі вікна, шпалери, меблі та стару побутову техніку. У 2016 році в цій квартирі проводився ремонт, за час якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в квартирі матері свідка та ОСОБА_1 . Під час ремонту свідок була у вказаній квартирі та бачила початковий етап ремонту: стяжка, сірі стіни, мішки з будівельними сумішами. Після ремонту свідок також була в квартирі й бачила там свіжий ремонт, нову плитку у ванній кімнаті і на кухні, нові меблі. У кімнаті була облаштована так звана «ніша» для дочки ОСОБА_2 , придбано новий розкладний диван, штори, тюлі, куплено нові батареї системи опалення. Десь навесні 2018 року свідок почула від ОСОБА_1 розмови про те, що він разом із ОСОБА_2 планують купити новий автомобіль. Після придбання автомобіля «Ford Kuga» ОСОБА_1 підвозив свідка на цьому автомобілі на День народження їх батька ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приблизно в грудні 2018 року брат повідомив її про проблеми в стосунках із ОСОБА_2 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 повідомив, що є батьком ОСОБА_2 та колишнім тестем ОСОБА_1 , з яким у нього напружені й неприязні відносини після розлучення з дочкою. Свідок є пенсіонером, але займається вирощуванням городини та фруктів на власній землі площею 12 га, які продає за готівку на базарах. Як відомо свідку, у 2008 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приїхали до свідка додому і остання представила його як свого чоловіка. Із 2008 по 2014 року вони часто приїжджали до його будинку, де в них була окрема кімната; спали в одному ліжку. До 2014 року дочка та ОСОБА_1 жили нормально, а після реєстрації шлюбу відносини поступово погіршувались. За час перебування в шлюбі ОСОБА_1 позичив у свідка 2 000 доларів США і придбав за 14 500 доларів США автомобіль «Volkswagen Polo Sedan». Після цього ОСОБА_1 продав свій автомобіль «Саманд». Отже, «Volkswagen Polo», на думку свідка, було придбано за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У 2005 році свідок з дружиною придбали для ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 з гарним ремонтом, але свідок був у ній лише 1 чи 2 рази. У 2018 році дочка звернулась до нього за допомогою в придбанні автомобіля для себе. Після цього свідок домовився зі своїм другом ОСОБА_4 і той позичив дочці 12 000 євро для купівлі автомобіля в Німеччині. За ці кошти восени 2018 року було куплено автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску. ОСОБА_1 про це не знав, оскільки на час придбання автомобіля вже не проживав з ОСОБА_2 . Свідку зі слів дочки відомо, що причина розірвання шлюбу приховування ОСОБА_1 на час реєстрації шлюбу відомостей від ОСОБА_2 про свою невиліковну хворобу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду повідомив про те, що ОСОБА_2 є дочкою його друга ОСОБА_10 ; ОСОБА_1 свідок знає наглядно. У 2018 році до свідка зателефонував його друг ОСОБА_10 та попросив позичити кошти його дочці для придбання у власність останньої автомобіля. На прохання ОСОБА_10 свідок у вересні 2018 року позичив ОСОБА_2 під розписку 12 000 євро. У нього на той час були такі гроші, оскільки він раніше працював головою колгоспу. Крім того, на прохання ОСОБА_2 свідок домовився із своїм знайомим у Республіці Німеччина про пошук автомобіля, внаслідок чого було придбано автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску. Він супроводжував ОСОБА_2 до Німеччини для купівлі автомобіля, а також назад до України. Свідку на той час було відомо, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим він рекомендував їй не реєструвати автомобіль на себе. Водночас ОСОБА_2 пояснювала, що ця обставина не має значення, оскільки в ОСОБА_1 залишається автомобіль «Volkswagen Polo», до того ж нове авто купується фактично за позичені кошти. Під час оформлення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 питала свідка чи можна оформити договір на її дочку, але свідок відмовив її від цього, оскільки дочка була неповнолітньою, а відсутність дочки як нового власника при перетині кордону могла створити зайві клопоти. На даний час кошти за розпискою ще не повернуто. На думку свідка, він позичив ці кошти не ОСОБА_2 , а її батьку, який є платоспроможним і гарантував повернення цих грошей.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що перебуває в дружніх відносинах із ОСОБА_2 та є партнером її батька - ОСОБА_10 . Свідок пояснив, що познайомився з ОСОБА_1 у 2008 році в будинку ОСОБА_10 . Їх познайомила ОСОБА_2 . У жовтні 2017 року в батьківському будинку ОСОБА_2 познайомила його вже з ОСОБА_12 , якого було представлено як її чоловіка.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснив, що є співмешканцем ОСОБА_2 , з якою проживає однією сімє`ю приблизно з жовтня 2017 року. Станом на жовтень 2017 року вона повідомляла йому, що перебуває в шлюбі, але казала, що з чоловіком не проживає. Під час їх спільного проживання ОСОБА_2 за позичені кошти придбала автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, на якому з того часу їздить свідок, вона, її батько та дочка.

Свідок ОСОБА_13 , 1998 року народження, суду пояснила, що є дочкою ОСОБА_2 та колишньою пасинкою ОСОБА_1 , з яким в неї дуже складні відносини і якого вона боїться через постійні погрози та переслідування з його боку. У зв`язку з цими обставинами її було допитано за відсутності в залі судового засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Із показань цього свідка випливає, що мати познайомила її з ОСОБА_1 у 2008 році, коли свідок йшла до 3 класу. Восени 2008 року ОСОБА_1 перевіз до них свої речі і після цього почав проживати разом з ними: мати та він у кімнаті, а свідок у відгородженій аркою «ніші» в тій самій кімнаті. Щороку з 2009 року вони всі разом їздили на море, інколи брали туди з собою сина ОСОБА_1 від першого шлюбу; часто їздили до бабусі ОСОБА_1 у с.Драбівку, на шашлики, в піцерію. У 2014 році мати та ОСОБА_1 офіційно зареєстрували шлюб. У 2013 році вони придбали автомобіль «Volkswagen Polo». Приблизно через 3 місяці після реєстрації шлюбу відношення ОСОБА_1 до матері значно погіршилось: він почав зловживати алкоголем та наркотиками, у зв`язку з чим мати декілька разів виганяла його з дому, але він повертався. Влітку 2017 року мати, з її слів, застала його з іншими жінками та вигнала остаточно. Коли вони збирали речі ОСОБА_1 , то знайшли довідку про його невиліковну хворобу, про яку він матір ніколи не повідомляв. Після цього мати хотіла з ним офіційно розлучитись, але він цього не хотів та придумував відмовки: казав, що забув документи чи віддав такі для реєстрації інвалідності. У жовтні 2017 року мати почала проживати в їх квартирі разом із ОСОБА_14 . Щодо їх квартири, то таку було придбано в 2005 році і ремонт у ній не робився з часу придбання. Свідок не пам`ятає, чи мінялись меблі у квартирі, але її ліжко та кухонний гарнітур точно не мінялись. Всю техніку, крім кондиціонера, було придбано матір`ю до 2008 року. Кошти на придбання «Ford Kuga» матері довелось позичити в ОСОБА_4 , оскільки доходи матері від продажу городини йшли на закупку насіння на наступний рік та навчання свідка.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є сусідкою померлої баби ОСОБА_1 та проживає у с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Свідку відомо, що ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю здійснювали догляд за бабою аж до її смерті. Водночас свідок не змогла пояснити, чи проживав ОСОБА_1 за місцем проживання своєї баби до дня її смерті і чи здійснював постійний догляд, а також додала, що наскільки вона знає, то він постійно проживав у м.Черкаси.

Судом установлено, що 22 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 17 січня 2019 року, що набрало законної сили 19 лютого 2019 року (а.с. 8-9).

У зустрічному позові ОСОБА_2 зазначала, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_1 і до офіційно зареєстрованого шлюбу, а саме як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період із серпня 2008 року по 21 березня 2014 року, а тому просила встановити відповідний юридичний факт, який, на її думку, має юридичне значення, оскільки дозволить визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , а також придбану в квартиру ОСОБА_1 за іншою адресою побутову техніку та меблі, а саме: газову плиту «Горєньє», вартістю 4000 грн, телевізор «Соні», пральну машину «LG», диван вартістю 3 000 грн, диван вартістю 2 000 грн, кухонний куточок вартістю 5 000 грн, шафу-купе вартістю 5 000 грн, кухонну стінку вартістю 12 000 грн, стінку в кімнаті вартістю 13 000 грн.

Надаючи оцінку таким доводам зустрічного позову ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведених положень можливо встановити ознаки подружніх відносин, зокрема ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 7 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20), від 20 січня 2021 року у справі № 178/90/18-ц (провадження № 61-12353св20).

Аналізуючи доводи ОСОБА_2 про їх спільне з ОСОБА_1 проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період із серпня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає, що цей факт не доведено належними та допустимими доказами.

Зокрема, надані нею фотографії (а.с. 98-100, 151-154, 157-161, т.1) не доводять факту їх проживання у вказаний період як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, при цьому час створення цих фотографій встановити неможливо.

Щодо переглянутих у судовому засіданні наданих ОСОБА_2 6 фрагментів відеозаписів (диск електронної системи зчитування, вкладений до конверту на а.с. 150, т.1), то такі відеозаписи не дозволяють беззаперечно стверджувати про наявність притаманних подружжю відносин між ними, а свідчать лише про їх спільний відпочинок та спільне перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в тому числі й разом з їх дітьми, в конкретному місці у певний проміжок часу.

Крім того, сама по собі наявність вищевказаних фотографій та відоезаписів не доводить наявності ознак подружніх відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідний період, зокрема не доводить ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Суд критично оцінює показання допитаної в якості свідка ОСОБА_2 щодо проживання її та ОСОБА_1 однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період із серпня 2008 року по 21 березня 2014 року, оскільки вона є заінтересованою особою.

Із цих самих підстав суд також критично оцінює й показання свідків ОСОБА_10 (батько ОСОБА_2 ) та ОСОБА_13 (дочка ОСОБА_2 ) щодо цих обставин. Крім того, що ці свідки є близькими родичами ОСОБА_2 , вони з їх слів мають вкрай напружені та неприязні відносини з ОСОБА_1 .

Оцінюючи надані ОСОБА_2 квитанції про оплату за житлово-комунальні послуги за період 2009-2014 роки по квартирі АДРЕСА_7 , власником частини якої є ОСОБА_1 , суд зауважує, що частина з цих квитанцій не містить підпису платника, а належність підпису у графі «платник» в іншій частині квитанцій саме ОСОБА_2 не доведена (а.с. 61-83, т.1).

Крім того, суд також враховує показання ОСОБА_1 про те, що його мати зверталась до поліції за фактом викрадення в неї зазначених квитанцій про оплату за житлово-комунальні послуги.

24 червня 2008 року між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 33 280 грн 33 коп. на придбання автомобіля «Samand LX» вартістю 25 555 грн та інші супутні послуги (а.с. 84-90, т.1).

У зустрічному позові ОСОБА_2 зазначає, що вказаний кредит було погашено за рахунок її та ОСОБА_1 спільних коштів.

Проте надані суду квитанції про оплату (а.с. 91-93, т.1) свідчать про те, що частина коштів на погашення вказаного кредиту була внесена ще до початку періоду, в який, як зазначає ОСОБА_2 , вона почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_1 (зокрема 25 травня 2008 року, 25 липня 2008 року), а інші квитанції не містять жодних відомостей про те, що вказані платежі було внесено в тому числі за рахунок коштів ОСОБА_2 .

На підтвердження юридичного факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу останньою також надано Договір № 980 від 21 вересня 2012 року про поставку металопластикових конструкцій до квартири АДРЕСА_5 , підписаний ОСОБА_2 (а.с. 95-97, т.1), а також товарний чек до цього договору (а.с. 94, т.1).

Проте ОСОБА_2 не обгрунтовано, яким чином зазначений Договір та товарний чек підтверджують факт її проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в конкретний період, чи було сплачено нею будь-які кошти за цим договором і яке джерело походження цих коштів.

15 квітня 2013 року між ТОВ «Авто-Стар Черкаси» та ОСОБА_1 укладено договір № 902991, за умовами якого останній придбав у власність автомобіль «Volkswagen Polo Sedan» вартістю 115 762 грн, що еквівалентно 14 211 доларів США (а.с. 109-113, т.1).

Того ж дня ОСОБА_1 внесено кошти в розмірі 115 762 грн на рахунок ТОВ «Авто-Стар Черкаси», що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 114, т.1).

Проте надаючи суду вказаний договір та квитанцію, ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження тієї обставини, що 15 квітня 2013 року на виконання договору купівлі-продажу автомобіля до каси ТОВ «Авто-Стар Черкаси» було внесено в тому числі й належні їй грошові кошти.

Зустрічна позовна заява також містить доводи про те, що за час проживання сторін як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу в належну ОСОБА_1 квартиру було придбано побутову техніку та меблі на 64 000 грн.

Проте жодних доказів на підтвердження зазначеної у зустрічному позові побутової техніки та меблів ОСОБА_2 не надано.

За таких обставин, ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами факт проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період із серпня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому в цій частині її зустрічного позову необхідно відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд ураховує, що допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 визнав, що з грудня 2013 року він та ОСОБА_2 розпочали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у належній останній квартирі АДРЕСА_1 .

Проте встановлення юридичного факту проживання сторін як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу у період із 1 грудня 2013 року по 21 березня 2014 року не матиме жодного юридичного значення для ОСОБА_2 , оскільки жодного майна, яке б було об`єктом поділу за її зустрічним позовом, вони у цей період не набували, тому і в цій частині зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає.

Суд виходить із того, що у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Як установлено судом, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16 червня 2005 року ОСОБА_2 стала власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15, 60, 116).

У вказаній квартирі сторони проживали принаймні з грудня 2013 року і до часу фактичного припинення шлюбних відносин.

Звертаючись до суду з первісним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що за час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя було проведено значний обсяг ремонтних робіт у квартирі ОСОБА_2 , половину вартості яких він просив стягнути з останньої на його користь.

Відповідно до положень статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов`язок.

Допитані в судовому засіданні свідки дали суперечливі показання щодо проведення ремонтних робіт у квартирі ОСОБА_2 . Так, свідки зі сторони ОСОБА_1 його мати, сестра, а також він сам свідчили про те, що в 2016 році у вказаній квартирі проводився капітальний ремонт, а адвокатом ОСОБА_1 ОСОБА_16 було надано письмові пояснення від 17 вересня 2020 року із наведенням переліку будівельних робіт та зазначенням обсягів демонтованих і використаних матеріалів, виробів та конструкцій (а.с. 56, т.2). Водночас свідки зі сторони ОСОБА_2 її батько, дочка, а також власне ОСОБА_2 зазначали, що квартира була придбана ще в 2005 році з гарним ремонтом і з того часу капітальний ремонт у квартирі не проводився.

Відповідно до висновку № 6/76 судової будівельно-технічної експертизи, складеної 4 лютого 2021 року експертом Черкаського НДЕКЦ МВС України Запорожцем О.А., з причин наведених у дослідницькій частині висновку по першому питанню, надати висновок з питання «Які будівельно-технічні роботи з ремонту (поліпшення) були проведені в період із 22 березня 2014 року по 17 січня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 ?» не виявляється можливим. Вартість будівельних робіт, проведених у вказаній квартирі згідно переліку, вказаному у письмовому поясненні адвоката Хмельницької Л.М. від 17 вересня 2020 року може складати 141 968 грн. (а.с. 81-110, т.2).

Зміст дослідницької частини висновку експерта свідчить про те, що встановити час проведення ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 використовуючи методи обстеження при проведенні експертизи даного виду не можливо у зв`язку з відсутністю методик та рекомендацій, що дозволяють визначити час проведення таких робіт, а також оскільки у наданих на дослідження матеріалах цивільної справи відсутні будь-які документальні матеріали, які б підтверджували факт виконання ремонтно-будівельних робіт у квартирі (розрахункові документи за виконані роботи, договори на постачання та встановлення виробів, товарні чеки, торгові чеки, касові (фіскальні) чеки на матеріали, вироби та конструкції, використані при виконанні ремонтно-будівельних робіт).

У висновку також зазначено, що частина робіт із наведеного адвокатом Хмельницькою Л.М. переліку є прихованими, тобто ідентифікувати та встановити факт виконання яких та їх обсяг не можливо за результатами проведення натурного обстеження об`єкта дослідження; даний вид робіт можливо підтвердити лише документально.

Таким чином, оскільки судом не здобуто належних та допустимих доказів щодо часу проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , а також їх конкретного переліку та вартості, то суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частини вартості поліпшень, зроблених в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 100 000,00 грн

Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 243/5477/15, здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають.

Разом з цим, позовних вимог про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 не заявляв.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Разом із тим, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У первісному позові ОСОБА_1 також просив визнати спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 скляний стіл та чотири стільці, меблеву стінку, два дивани, дзеркальну шафу, побутову техніку: холодильник «Samsung» вартістю 15 000,00 грн, телевізор «Sony» вартістю 12 000,00 грн., газову плиту вартістю 4 000,00 грн., пральну машину вартістю 6 000,00 грн., кондиціонер вартістю 5 000 грн., духову шафу вартістю 6 000 грн, а також стягнути з ОСОБА_2 компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості вказаного спільного сумісного майна подружжя.

Проте заявляючи такі позовні вимоги, ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження факту придбання перерахованого ним рухомого майна та побутової техніки за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 та факту реальної наявності такого майна на час розгляду справи судом.

Водночас під час допиту в якості свідка ОСОБА_2 визнала, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 ними було придбано стіл та 4 стільці, а також кондиціонер, половину вартості якого вона готова йому компенсувати.

Із змісту товарного чеку № 82889 випливає, що кондиціонер DAEWOO DSB-F 099 LH (2 box) було придбано за 2 183 грн 79 коп. (а.с.120-121, т.1).

Разом з тим, вартості стола та 4 стільців суду встановити не вдалось, оскільки жодних квитанцій про придбання таких товарів чи висновків товарознавчих експертиз щодо їх вартості суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 82 ЦПК України, суд вважає за необхідне визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скляний стіл та чотири стільці, придбані за час шлюбу, а також кондиціонер «DAEWOO DSB-F 099 LH (2 box)» вартістю 2 183 грн 79 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини вартості кондиціонера «DAEWOO DSB-F 099 LH (2 box)» у розмірі 1091 грн 90 коп, залишивши цей кондиціонер у власності ОСОБА_2 .

Судом також установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27 вересня 2018 року ОСОБА_17 придбала в Республіці Німеччина автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, вартістю 8000 євро, який 2 жовтня 2018 року було розмитнено на території України. 4 жовтня 2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на цей транспортний засіб, за яким закріплено номерний знак НОМЕР_1 (а.с.195-202, т.1).

ОСОБА_1 у своєму позові зазначав, що цей транспортний засіб було придбано в шлюбі і за спільні кошти подружжя, а тому є підстави для визнання такого майна спільним сумісним майном подружжя.

Проте під час допиту в якості свідка ОСОБА_1 не зміг назвати правильну ціну, за яку було придбано автомобіль (зазначив 15 000 доларів США, тоді як авто було придбано за 8 000 Євро), надавав суперечливі пояснення чому не поїхав із своєю дружиною до Республіки Німеччина для здійснення такої дороговартісної покупки, а доручив її супровід сторонньому чоловіку ОСОБА_4 .

Разом з тим, допитаний в якості свідка ОСОБА_4 надав показання, відповідно до яких поїхав разом із ОСОБА_2 за кордон для покупки автомобіля на її прохання та на прохання її батька, який є другом ОСОБА_4 .

Суд також враховує показання ОСОБА_4 , відповідно до яких під час поїздки до Німеччини у вересні 2018 року ОСОБА_2 повідомляла йому, що купує автомобіль для себе і за позичені у ОСОБА_4 грошові кошти. ОСОБА_2 також казала, що ОСОБА_1 не може претендувати на цей автомобіль, оскільки вона з ним не проживає, до того ж йому залишається інше авто «Volkswagen Polo».

На підтвердження таких показань свідок надав суду для дослідження оригінал боргової розписки (копію долучено до матеріалів справи), відповідно до якої 17 вересня 2018 року ОСОБА_4 передав в борг ОСОБА_2 12 000 євро, які остання зобов`язалась повернути до 17 вересня 2021 року (а.с. 134, т.2).

ОСОБА_4 зазначав, що станом на час допиту його в якості свідка борг не було повернуто, тому відмовився долучити оригінал документу до справи.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_2 , станом на 10 червня 2021 року борг ОСОБА_4 за розпискою не повернуто.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 чи його адвокат не ставили під сумнів дійсність зазначеної розписки, не заявляли заперечень щодо удаваності цього документу чи складання його пізніше зазначеної в розписці дати, як і не заявляли клопотань про призначення судових експертиз щодо давності складання такої розписки, хоча суд роз`яснював таке право.

Враховуючи зазначені обставини, а також беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами факту наявності у подружжя станом на 27 вересня 2018 року спільних грошових коштів у розмірі, достатньому для придбання автомобіля «Ford Kuga», 2012 року випуску, суд робить висновок про те, що ОСОБА_2 спростувала презумпцію належності такого автомобіля до спільного сумісного майна подружжя.

Крім того, 1 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Соснівського районного суду м.Черкас із позовом про розірвання шлюбу, в якому вказала, що сім`я з ОСОБА_1 розпалась у жовтні 2017 року; відповідач відмовляється від явки до органів РАЦСу для реєстрації розірвання шлюбу (а.с. 101-102, т.1).

Ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та проживають окремо встановлено і рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 17 січня 2019 року у справі № 712/13296/18 про розірвання шлюбу (а.с. 8-9, т.1)

Зазначені в позовній заяві про розірвання шлюбу обставини кореспондують і з показаннями свідків ОСОБА_13 (дочка ОСОБА_2 ), ОСОБА_11 (який пояснив суду, що в жовтні 2017 року в будинку ОСОБА_10 його дочка ОСОБА_2 познайомила свідка вже з ОСОБА_12 , якого було представлено як її чоловіка) та ОСОБА_12 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 надав показання, що проживає однією сімє`ю разом з ОСОБА_2 з жовтня 2017 року у її квартирі. Станом на жовтень 2017 року вона повідомляла йому, що перебуває в зареєстрованому шлюбі, але казала, що з чоловіком не проживає.

Аналіз зазначених доказів у їх сукупності свідчить про те, що шлюбні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично припинились із 1 жовтня 2017 року.

Встановлення зазначеного факту має юридичне значення для ОСОБА_2 , оскільки в сукупності з іншими дослідженими вище доказами свідчить про придбання 27 вересня 2018 року автомобіля «Ford Kuga», 2012 року випуску, в особисту приватну власність.

За таких обставин суд вважає за необхідне встановити юридичний факт припинення шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 1 жовтня 2017 року, а також визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Оскільки за умови набрання законної сили цим рішенням суду відпала потреба в подальшому накладенні арешту на автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , то такий арешт підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

До матеріалів справи адвокатом ОСОБА_1 ОСОБА_16 4 листопада 2019 року додано попередній розрахунок судових витрат ОСОБА_1 (а.с. 184, т.1).

19 травня 2021 року адвокатом Хмельницькою Л.М. надано детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), договір про надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера про внесення клієнтом ОСОБА_1 8 200 грн на користь адвоката (а.с. 131-133а, т.2).

Позивачем за зустрічним позовом долучено договір про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Дубінським В.М. та ОСОБА_18 (а.с. 169-170, т.1)

Відповідно до квитанції №1-105 за ведення справи, розмір витрат на надану ОСОБА_2 правничу допомогу склав 11 000 грн. (а.с. 168, т.1)

Судом перевірено, що на дату ухвалення рішення ОСОБА_19 та ОСОБА_16 є діючими адвокатами України; відомостей про зупинення дії їх адвокатського свідоцтва чи про припинення адвокатської практики станом на 10 червня 2020 року судом не здобуто.

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом не встановлено неспівмірності витрат сторін у виді витрат на правничу допомогу.

Ураховуючи пропорційне задоволення як первісного так і зустрічного позовів (первісний позов задоволено на 0,3323 %, а зустрічний на 50 % від загального обсягу позовних вимог кожного із сторін), то на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України суд робить висновок про необхідність остаточно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на правничу допомогу 5 461 грн 75 коп.

Щодо розподілу судових витрат у виді судового збору, то при зверненні до суду з первісним позовом ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від його сплати як інвалід ІІ групи.

Водночас ОСОБА_2 при зверненні до суду із зустрічним позовом сплатила 1511,60 грн+628,36 грн+768,40 грн+768 грн 40 коп.+2983,20 грн судового збору.

З огляду на часткове задоволення позову ОСОБА_1 та наявність у нього пільг при сплаті судового збору, з ОСОБА_2 в дохід держави необхідно було б стягнути 10 грн 92 коп. судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог первісного позову. Разом з тим, з огляду на часткове задоволення зустрічного позову, необхідно було б компенсувати ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету України судові витрати у виді судового збору в розмірі 4 390 грн 88 коп.

Таким чином, на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_2 необхідно остаточно компенсувати за рахунок коштів державного бюджету України судові витрати у виді судового збору в розмірі 4 379 грн 96 коп. в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скляний стіл та чотири стільці, придбані за час шлюбу, а також кондиціонер «DAEWOO DSB-F 099 LH (2 box)» вартістю 2 183 грн 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини вартості кондиціонера «DAEWOO DSB-F 099 LH (2 box)» у розмірі 1091 грн 90 коп, залишивши цей кондиціонер у власності ОСОБА_2 .

В іншій частині первісного позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити юридичний факт припинення шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1 жовтня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль «Ford Kuga», номерний знак НОМЕР_1 .

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 2 серпня 2019 року на автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на правничу допомогу 5 461 грн 75 коп.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету України судові витрати у виді судового збору в розмірі 4 379 грн 96 коп. в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

-Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ;

-Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 .

Повний текст рішення суду складено 7 липня 2021 року.

Суддя: Я.В. Пересунько