4-с/465/1/21
У Х В А Л А

судового засідання

16.02.2021 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючої судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Мацко Х.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою ОСОБА_1 , з участю: Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів) на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І., в якій просить визнати бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І., що виявилось у ненаданні відповіді на заяву від 02.03.2018 року про відновлення виконавчого провадження ВП №36554592 неправомірною та зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. невідкладно надати йому відповідь на заяву від 02.03.2018 року.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що він 02.03.2018 року на ім`я начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. звернувся із заявою про відновлення виконавчого провадження ВП №36554592 та долучив копію ухвали Верховного Суду від 19.02.2018 року до якої вже містились наявні правові підстави для відновлення даного виконавчого провадження. Однак, станом на 13.03.2018 року він не отримав від начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. жодних повідомлень, хоча згідно з ч.1 ст.41 Законом України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Таким чином на його думку, начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 порушив норму ч.2 ст.11 та ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Відтак вважає, що міститься неправомірна бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І.з приводу надсилання документів виконавчого провадження, а тому просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Стягувач у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання скарги у його відсутності та в якій зазначив, що постанову про відновлення ВП №36554592 отримав і оскаржувати її не буде.

Представник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів) в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з`явився.

На підставі ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути скаргу у їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для її розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні скарги, з наступних підстав.

За умовами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.448 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.41 Законом України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06.04.2017 року скаргу ОСОБА_1 , з участю зацікавленої особи Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області на дії державного виконавця задоволено. Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Слесарчука Р.С. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 31.12.2015 року неправомірними. Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Слесарчука Р.С. про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 31.12.2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.09.2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2018 року касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року повернуто.

02.03.2018 року ОСОБА_1 на ім`я начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. звернувся із заявою про відновлення виконавчого провадження ВП №36554592, до якої долучив копію ухвали Верховного Суду від 19.02.2018 року.

Однак, 03.03.2018 року начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевич Р.І. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2017 року по справі №1326/10493/12 та із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2017 року по справі №1326/10493/12.

14.03.2018 року начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевичем Р.І. надано на звернення ОСОБА_1 відповідь від 14.03.2018 року №1265/02.1-25/2764, в якій містилось інформація про те, що відділ примусового виконання рішення не погоджуються із ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2017 року по справі №1326/10493/12 та 03.03.2018 року відділом примусового виконання рішення потворно скеровано касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2017 року по даній справі №1326/10493/12.

Ухвалою Верховного Суду від 30.07.2018 року заяву відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року.Відкрито касаційне провадження у вказаній справі.Витребувано з Франківського районного суду м. Львова цивільну справу № 1326/10493/12 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, на дії державного виконавця.

Постановою Верховного Суду від 23.04.2020 року касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишено без задоволення.Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року залишено без змін.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян, юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

За приписами ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з частинами першою та третьою статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Враховуючи, що надано належні та достатні докази надання стягувачу відповіді на заяву від 02.03.2018 року у межах встановленого законом строку(п`ятнадцяти днів від дня їх отримання), а відтак відсутні підстави для визнання бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І., що виявилось у ненаданні відповіді на заяву від 02.03.2018 року про відновлення виконавчого провадження ВП №36554592 неправомірною та зобов`язання начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. невідкладно надати йому відповідь на заяву від 02.03.2018 року.

Крім цього, інших доводів незаконності дій начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. стягувачем у скарзі не зазначено.

Разом з тим, постановою заступника начальника відділу Онишкевича Р.І. від 02.02.2021 року відновлено виконавче провадження ВП №36554592, що не заперечується стягувачем у поданій заяві до суду від 11.02.2021 року.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наданих суду доказів, суд прийшов до висновку, що скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 247, 258-261, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , з участю: Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів) на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Повний текст ухвали складено - 22.02.2021 року.

Суддя Мартинишин М.О.