Справа № 943/1605/20 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/3280/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Іванової О.О.

з участю: представника Золочівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування Купин М.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2020 року у справі за заявою органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області, правонаступником якого є орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про звільнення опікуна від виконання опікунських обов`язків над недієздатним,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року Орган опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області правонаступником якого є орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про звільнення опікуна від виконання опікунських обов`язків над недієздатним.

Заяву мотивували тим, що на адресу Буської районної адміністрації надійшло ряд звернень від Управління Служби безпеки України у Львівській області, Управління стратегічних розслідувань національної поліції у Львівській області, громадських організацій про те, що опікун ОСОБА_3 ОСОБА_1 не виконує свої опікунські обов`язки, постійно перебуває за межами Львівської області, саме опікунство носить формальний характер.

У поданих правоохоронними органами зверненнях міститься інформація, про те, що ОСОБА_1 , уродженець Грузії, може бути причетним до транснаціональних злочинних угрупувань, він негативно впливає на криміногенну та суспільну безпеку України, має намір керувати кримінальним світом, зберігає та підтримує злочинні традиції, ідеї, погляди, координує діяльність злочинних угрупувань причетних до здійснення тяжких та особливо тяжких злочинів на території України.

Відповідно до наданої УСБУ у Львівській області інформації, згідно обліків Генерального секретаріати Інтерполу Цикорідзе Р.Л. значиться в базі даних для застереження, як потенційно небезпечна особа.

07 серпня 2020 року комісією було проведено обстеження виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над підопічним ОСОБА_3 і було виявлено відсутність як ОСОБА_3 так і ОСОБА_1 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 (теща ОСОБА_3 ), ОСОБА_1 поїхав у відрядження, один раз на місяць приїжджає у м. Буськ, закуповує необхідні побутові речі, допомагає по господарству.

20 серпня 2020 року було проведено засідання Опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) при Буській районній державній адміністрації де було рекомендовано керівнику Буської РДА звернутися до суду із заявою про звільнення ОСОБА_1 від виконання його обов`язків у зв`язку з неналежним виконанням останнім обов`язку, щодо опіки над ОСОБА_3 на підставі п.п.4.3., 5.2. Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, міністерства освіти України, міністерства охорони здоров`я України, міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі Правила)

Оскаржуваною ухвалою Буського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2020 року заяву органу опіки і піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області про звільнення опікуна ОСОБА_1 від виконання опікунських обов`язків над недієздатним ОСОБА_3 задоволено.

Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від виконання опікунських обов`язків над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який визнаний недієздатним згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 04 листопада 2016 року.

До встановлення опіки і призначення опікуна недієздатному ОСОБА_3 здійснення опіки над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладено на орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що ні протокол від 20 серпня 2020 року, ні заява органу опіки і піклування, ні оскаржувана ухвала не містять конкретних доказів, які б вказували на ту обставину, що опіка здійснюється неналежно.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази в підтвердження виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків не в повній мірі, як і невиконання ним своїх обов`язків.

Відсутні докази на підтвердження того, що підопічному не створено необхідних побутових умов чи його не забезпечено належним доглядом чи лікуванням.

Посилається на акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї № 56 від 29 липня 2020 року, згідно з яким недієздатний ОСОБА_3 отримує належний догляд від опікуна та задоволений його опікою.

Звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що опікун повинен постійно перебувати з підопічним не підтверджується жодними чинними положеннями законодавства.

Оскаржувана ухвала не містить переконливих доводів та обґрунтувань на підтвердження того, що звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків опікуна буде відповідати інтересам недієздатного.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 21 січня 2021 року та 18 лютого 2021 року.

В судове засідання, призначене на 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, від його представника адвоката Радановича Г.М., у той же день, поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в Центральній Буській лікарні.

Зазначене клопотання колегією суддів відхилено із таких підстав.

Відповідно до ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційне провадження по справі відкрито 19 листопада 2020 року (а.с.94).

ОСОБА_1 разом із своїм представником ОСОБА_5 брав участь в судовому засідання 21 січня 2021 року, підтримував доводи апеляційної скарги, дав вичерпні пояснення по суті спору.

В клопотанні про відкладення розгляду справи від 18 лютого 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Радановичем Г.Р. не надано підтверджуючих доказів неможливості з`явитися в судове його довірителя.

Крім того, сам адвокат Раданович Г.Р. мав можливість брати участь в судовому засіданні 18 лютого 2021 року, представляючи інтереси ОСОБА_1 .

Особисто від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступало заяв про неможливість розгляду справи без його участі.

В даному випадку убачається дії, пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи предмет спору, складність справи, суспільний інтерес, а також необхідність дотримання розумних строків її розгляду, колегія суддів вважає за необхідне проводити подальший розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Радановича Г.М.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 , даних в судовому засіданні 21 січня 2021 року на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Золочівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування ОСОБА_7 на їх заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 04 листопада 2016 року (а.с. 20) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки і піклування Буської РДА визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 недієздатним .

Призначено опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 опікуном над ОСОБА_3 .

Рішення суду набуло законної сили у встановленому законом порядку.

Як видно із матеріалів справи у липні 2020 року до голови Буської районної державної адміністрації Львівської області надішли звернення від Управління Служби безпеки України у Львівській області, Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України, щодо неналежного виконання своїх опікунських обов`язків ОСОБА_1 стосовно недієздатного ОСОБА_3 .

Згідно представлених листів убачається, що у правоохоронних органів виник обгрунтований сумнів у тому, що ОСОБА_1 був призначений опікуном не у спосіб визначений законом, при цьому в листах наводяться аргументи щодо характеризуючих даних на опікуна ОСОБА_1 і наводяться факти, які вказують на протиправну поведінку ОСОБА_1 .

Наведені факти у листах-зверненнях узгоджуються із даними які містяться у відкритих джерелах (інтернет ресурсах), де ОСОБА_1 не заперечує своєї причетності до протиправної діяльності в Україні та за кордоном.

Зокрема видно, що ОСОБА_1 у травні 2018 року затримувався органами поліції у Київській області, тоді як згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 04 листопада 2016 року він мав би опікуватися недієздатним ОСОБА_3 .

Згідно акту №57 обстеження матеріально-побутових умов від 07 серпня 2020 року комісією Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області було проведено обстеження виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над підопічним ОСОБА_3 і було виявлено відсутність як ОСОБА_3 так і ОСОБА_1 (а.с.13).

Також комісією було складено акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 від 16 жовтня 2020 року, де було зафіксовано відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 (а.с.65).

Згідно наданих додаткових документів, ОСОБА_1 із 23 жовтня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою Російської Федерації ОСОБА_8 .

У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дружина з дочкою, як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , проживають у м. Києві.

Тому очевидно, що більшість часу ОСОБА_1 знаходиться у м. Києві, а не за місцем реєстрації у

АДРЕСА_1 також не дає можливості ОСОБА_1 здійснювати належну опіку ОСОБА_3 .

Згідно протоколу № 4 від 20 серпня 2020 року (а.с. 6-9) питання щодо належного виконання опікуном ОСОБА_1 обов`язків опікуна над підопічним ОСОБА_3 розглядалось на засіданні ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) при Буській РДА.

З протоколу убачається, що присутні на засіданні ради сім членів проголосували одностайно та вирішили рекомендувати голові Буської районної адміністрації керівнику органу опіки і піклування звернутися до Буського районного суду Львівської області із заявою про звільнення опікуна ОСОБА_1 від виконання опікунських обов`язків над недієздатним ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки і піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки і піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Як зазначено у п.4.3. Правил, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків.

Відповідно до п.5.2. Правил органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов`язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що опіка над недієздатним ОСОБА_3 , яким опікується ОСОБА_1 полягає виключно у перерахуванні коштів на картковий рахунок підопічного ОСОБА_3 . Про це свідчить рух коштів на картковому рахунку підопічного ОСОБА_3 (а.с. 10-12).

Твердження опікуна ОСОБА_1 про те, що його підопічний проходить регулярно медичний огляд за його участю як опікуна, придбаває продукти харчування опікун, здійснює належний догляд за підопічним суду не представлено належних доказів таким твердженням.

Реєстрація опікуна ОСОБА_1 за місцем проживання та реєстрації підопічного ОСОБА_3 не вказує і не доводить ту обставину, що опіка здійснюється належно та постійно.

Крім того, суду представлено довідку про те, що опікун ОСОБА_1 офіційно працевлаштований (а.с. 63) в ТОВ «Гріненерго», яке знаходиться у Волинській області, Шацький район, смт. Шацьк, вул. Незалежності, будинок 3В з посадовим окладом в 6000 гривень. Проаналізувавши представлену довідку суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між місцем праці опікуна та місцем перебування підопічного є значна відстань, що також вказує на те, що опікун не перебуває постійно з своїм підопічним.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 , суду повідомив, що він проживає разом з своїм батьком ОСОБА_3 , бабцею ОСОБА_11 . Мама, ОСОБА_12 , довготривалий час проживає в Італії і тільки час від часу навідується до сім`ї. Брат ОСОБА_13 проживає окремо зі своєю сім`єю.

Звернув увагу суду, що він не буде опікуватись своїм батьком, оскільки постійно працює і такої змоги не має, брат теж не може опікуватись батьком, мама також відсутня.

Бабця ОСОБА_11 є людиною похилого віку, яка сама потребує опіки. Медичний огляд з батьком проходив він та його брат. Опікун ОСОБА_14 опікується батьком ОСОБА_3 .

Щодо поданої ним заяви про призначення його опікуном батька, яка була представлена суду органом опіки і піклування, то таку заяву просить не приймати до уваги, оскільки ним написана інша заява з якою він звернувся до голови органу опіки і піклування про те, що він відмовляється бути опікуном.

Проаналізувавши покази свідка ОСОБА_10 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між поясненнями заінтересованої особи ОСОБА_1 та показаннями свідка ОСОБА_10 існують розбіжності, які є суттєвими і не підтверджують добросовісність виконання обов`язку опікуном по відношенню до підопічного, а вказують на те, що опікунство ОСОБА_1 над підопічним ОСОБА_3 є формальним, має місце очевидне порушення п.п. 4.3, 5.2 Наказу від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 «Про затвердження Правил опіки і піклування», оскільки ОСОБА_1 постійно не проживає з підопічним, та належним чином не виконує своїх обов`язків опікуна.

Акт обстеження №56 від 29 липня 2020 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 на той час знаходився за місцем реєстрації ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , ще не свідчить про належне виконання ним обов`язків опікуна, оскільки вже 07 серпня 2020 року комісією не було виявлено ні ОСОБА_3 ні його опікуна за місцем реєстрації, що підтверджено актом комісії №57.

Згідно Наказу від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 «Про затвердження Правил опіки і піклування» визначені права та обов`язки опікунів та піклувальників. Визначені вимоги встановлених прав та обов`язків опікунів ОСОБА_1 такі обов`язки протягом 2017, 2018, 2019 року в повному обсязі не виконувались.

Єдиний звіт, який був поданий опікуном, це звіт за 2019 рік від 27 травня 2020 року, що також підтверджує формальне виконання своїх обов`язків опікуна ОСОБА_1 .

З досліджених в ході судових засідань актів обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 13, 18, 65) не вбачається, що опікун ОСОБА_1 постійно перебував біля підопічного. А за повідомленням ОСОБА_11 навідувався один раз на місяць до підопічного.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подана заява про звільнення опікуна ОСОБА_1 від виконання опікунських обов`язків над недієздатним ОСОБА_3 є підставною і такою, що підлягає до задоволення.

Крім того, судом встановлено, що ніхто з близьких родичів не виявив бажання бути опікуном недієздатного ОСОБА_3 , відтак в силу положень ст. 65 ЦК України, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.