Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 761/34282/18

провадження № 61-14787св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Солар Медіа Інтертейнмент»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Медіа Інтертейнмент», в інтересах якого діє адвокат Дрюк Наталія Олександрівна, на постанови Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф., від 07 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Солар Медіа Інтертейнмент» (далі - ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 серпня 2018 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , направив на адресу Міністерства культури України заяву від 09 серпня 2018 року, яка містить недостовірну інформацію про позивача, у тому числі наступну: «… кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» виробництва Солар Медіа Інтертейнмент … має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником Солар Медіа Інтертейнмент авторських прав на… сценарій до кінопроекту. … авторами сценарію [кінопроекту «ІНФОРМАЦІЯ_2 » є] - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ».

13 серпня 2018 року ОСОБА_1 , посилаючись на заяву адвоката

ОСОБА_2 від 09 серпня 2018 року, розмістив публікацію в мережі Інтернет, а саме на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Facebook, яка, серед іншого, містить аналогічну недостовірну інформацію.

Інформація про те, що кінопроект « ІНФОРМАЦІЯ_2 » має обтяження, що пов`язані з порушенням виробником «Солар Медіа Інтертеймент» авторських прав на сценарій до кінопроекту та те, що авторами цього сценарію є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не відповідає дійсності, оскільки авторами сценарію кінопроекту є ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а авторські права на цей кіносценарій належать позивачу.

Поширення недостовірної інформації завдає шкоди діловій репутації позивача, заслуженої роками чесної та ефективної діяльності, спрямованої на розвиток українського кіно.

Враховуючи викладене, ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» просило суд:

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» інформацію, поширену ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

«...кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» виробництва Солар Медіа Інтертейнмент … має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником Солар Медіа Інтертейнмент авторських прав на творчу концепцію та сценарій до кінопроекту. ... авторами сценарію [кінопроекту «ІНФОРМАЦІЯ_2 » є] - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 »;

- заборонити відповідачам поширювати будь-якій особі в будь-якій спосіб, в тому числі в мережі Інтернет та у письмових заявах, наступні висловлювання:

«...кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виробництва Солар Медіа Інтертейнмент ... має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником Солар Медіа Інтертейнмент авторських прав на творчу концепцію та сценарій до кінопроекту. ... авторами сценарію [кінопроекту «ІНФОРМАЦІЯ_2 » є] - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 »;

- зобов`язати ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення повного тексту рішення суду в даній справі на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом тижня після набрання рішенням суду законної сили.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, у складі судді Осаулова А. А., від 10 жовтня 2019 року позов ТОВ «Солар Медіа Інтертеймент» задоволено частково.

Визнано інформацію, розповсюджену в мережі Інтернет ОСОБА_1 на його веб-сторінці в мережі Facebook за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 із посиланням на веб-сторінку, яка розміщена за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, а також ОСОБА_2 у мережі Інтернет у заяві на адресу міністра Міністерства культури України ОСОБА_9 , - недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент», а саме: «…кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виробництва Солар Медіа Інтертейнмент … має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником Солар Медіа Інтертейнмент авторських прав на творчу концепцію та сценарію до кінопроекту».

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію розповсюджену в мережі Інтернет на його веб-сторінці у Facebook за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом розміщення на цій сторінці резолютивної частини судового рішення, протягом

10 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах на користь

ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» судовий збір у сумі - 2 995,40 грн, витрати за проведення експертного дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет у сумі - 2 000 грн, витрати за проведення експертизи № 16-06/19 об`єктів інтелектуальної власності у сумі - 40 000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі - 100 000 грн, а усього по 72 497,70 грн з кожного.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що поширеною інформацією, а саме: «…кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виробництва ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» … має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» авторських прав на творчу концепцію та сценарію до кінопроекту», яка є недостовірною, порушено права позивача. Вказана інформація принижує статус позивача в очах суспільства, партнерів, оскільки необґрунтовано ставить під сумнів дотримання позивачем у його діяльності моральних та правових норм.

Визнаючи вказану інформацію недостовірною, суд виходив з того, що вона не відповідає дійсності, оскільки ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» набуло майнові права на сценарій кінопроекту «ІНФОРМАЦІЯ_2» у передбаченому законодавством порядку на підставі договору, безпосередньо від його авторів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . При цьому суд вважав, що існування двох сценаріїв кінопроекту не дає підстав розповсюджувати інформацію про те, що

ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» порушує авторські права.

Недостовірна інформація була поширена ОСОБА_1 у мережі інтернет на його сторінці у соціальній мережі Facebook, як наслідок судом зобов`язано останнього спростувати її, шляхом розміщення на його сторінці резолютивної частини судового рішення, протягом 10 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд виходив з того, що вимога про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент», інформації, що «…авторами сценарію [кінопроекту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є] ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » не може бути задоволена судом з огляду на існування двох сценаріїв. Крім того, вимога заборонити відповідачам поширювати інформацію не може бути задоволена, оскільки такий спосіб захисту не передбачений нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з врахуванням часткового задоволення позову, принципів розумності, справедливості, пропорційності, судом першої інстанції, було зменшено розмір витрат на правничу допомогу, які понесені позивачем, із 672 140,24 грн до 100 000 грн.

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що ним були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн, та просив вирішити питання щодо їх розподілу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, у складі судді

Осаулова А. А., від 02 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено з посиланням на те, що, ухвалюючи рішення у справі та стягуючи з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 100 000 грн, судом було враховано часткове задоволення позову та дотримано принципи розумності, справедливості та пропорційності, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Короткий зміст оскаржуваних постанов апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалене нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» відмовлено.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що вимоги стосовно спростування недостовірної інформації, зазначеної в заяві ОСОБА_2 до Міністерства культури України, текст якої розміщений у публікації ОСОБА_1 від 13 серпня 2018 року, не підлягають задоволенню, оскільки відповідачами реалізовано право на звернення до органів державної влади, які уповноважені розглядати та проводити перевірку за такими зверненнями, а тому факти, викладені у зверненні, не можна вважати поширенням недостовірної інформацією у розумінні

статті 277 ЦК України. При цьому така інформації не несе в собі конкретного змісту щодо порушення права позивача.

Крім того, судом враховано, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність негативних наслідків для його ділової репутації та статусу у сфері кінематографії, зокрема не надано доказів того, що подальші проекти позивача зазнали будь-яких обмежень, чи доказів щодо наявності перешкод у діяльності товариства при створенні фільмів чи інших проектів, внаслідок поширеної інформації.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року задоволено, оскаржувану ухвалу скасовано, заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено. Стягнуто із ТОВ «Солар Медіа Інтертеймент» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Скасовуючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що оскільки у задоволенні позову відмовлено, то понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційних скаргах, поданих 08 жовтня 2020 року до Верховного Суду,

ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент», в інтересах якого діє адвокат Дрюк Н. О., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року скасувати, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 10 жовтня 2019 року та ухвалу цього ж суду від 02 грудня 2019 року залишити в силі.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах

є Верховний Суд.

Ухвалами Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року відкрито касаційні провадження в указаній справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. Зупинено, до закінчення перегляду в касаційному порядку, виконання постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня

2020 року у справі № 761/34282/18, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

У січні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

Підставами касаційного оскарження ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» зазначило неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, ухваленому по суті спору, застосував норми права без урахування висновків викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, від 16 жовтня 2019 року у справі № 303/2408/16-ц, постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі

№ 910/16360/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц,

від 25 червня 2019 року у справі № 902/439/18, а також порушив норми процесуального права, зокрема не дослідив докази по справі.

Заявник вважає, що Міністерство культури України не є компетентним органом щодо перевірки заяв про порушень авторських прав фізичних чи юридичних осіб. Заява ОСОБА_2 , направлена до Міністерства культури України, не містить зауважень щодо оригінальності ідеї кінопроекту позивача « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а тому апеляційний суд безпідставно зрівняв поняття «порушення авторських прав» і «відсутність оригінальності ідеї». Також апеляційний суд помилково дійшов висновку про недоведеність наявності негативних наслідків для ділової репутації позивача, оскільки саме поширення недостовірної інформації, тобто в даному випадку безпідставне звинувачення у порушенні закону, порушує право позивача на недоторканність ділової репутації.

Також на думку заявника, при стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, було порушено норми процесуального права, зокрема приписи частини першої статті 246, частини п`ятої статті 263,

частини першої-другої статті 367 ЦПК України.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року, якою вирішено спір по суті. У поданому відзиві, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Вказує, що звернення до Міністерства культури України, як замовника і фінансуючої сторони фільму, зумовлене захистом своїх прав на створений однойменний кінопроект та необхідністю виконати громадській обов`язок щодо повідомлення про можливе правопорушення.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 подав відзиви на касаційні скарги, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційні скарги залишити без задоволення. Вважає, що звернення до державного органу не є поширенням інформації, а саме звернення не спричинило шкоди діловій репутації позивача. Вказує, що за пошуковим запитом за найменуванням позивача пошукова система «Google» не надає жодного посилання щодо наявності негативної інформації про позивача, пов`язаної із спірним зверненням. Наголошує на тому, що він звертався до Міністерства культури України як адвокат, що діяв в інтересах, зокрема ОСОБА_1 , при цьому на момент такого звернення не було відомо про зміст однойменного кінопроекту.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 лютого 2018 року між ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» та

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 укладено договір

№ 15/02/18 - ОДМ про створення за замовленням та передачу (відчуження) всіх виключних майнових прав на твір, за умовами якого ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» замовило створення літературного сценарію повнометражного ігрового фільму «ІНФОРМАЦІЯ_2», а співавтори зобов`язалися передати позивачу всі (у повному складі) виключні майнові права на створений у результаті виконання договору твір.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 створили літературний твір - сценарій повнометражного ігрового фільму «ІНФОРМАЦІЯ_2» та передали ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» всі (у повному складі) виключні майнові права на твір, що підтверджено відповідним актом від 14 травня 2018 року.

15 травня 2018 року ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» подало до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заяву про реєстрацію договорів, які стосуються права автора на твір, а саме літературного сценарію повнометражного ігрового фільму «ІНФОРМАЦІЯ_2».

08 червня 2018 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, реєстраційний номер 3930, відповідно до якого ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали майнові права на створений ними літературний сценарій повнометражного ігрового фільму «ІНФОРМАЦІЯ_2» ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент».

25 липня 2018 року ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» було отримано свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

01 червня 2018 року ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» подано до Міністерства культури України заявку на участь у конкурсному відборі кінопроектів для надання державної фінансової підтримки на виробництво (створення) та розповсюдження фільмів патріотичного спрямування кінопроекту « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно рейтингу кінопроектів за результатами другого етапу конкурсного відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, який розміщено на веб-сайті Міністерства культури України, місце № НОМЕР_2 у даному рейтингу посів кінопроект «ІНФОРМАЦІЯ_2» виробника ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент».

Судами також встановлено наявність сценарію сімейного фільму - пограбування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », авторами якого зазначені ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно із висновком експерта № 16-06/19 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 05 червня 2019 року при створенні твору - літературного сценарію повнометражного ігрового фільму «ІНФОРМАЦІЯ_2», авторами якого є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не мало місце відтворення твору - сценарію «ІНФОРМАЦІЯ_8», а також відтворення його частини, яка може використовуватись самостійно. Твір - літературний сценарій повнометражного ігрового фільму «ІНФОРМАЦІЯ_2» авторства

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не є переробкою твору - сценарію « ІНФОРМАЦІЯ_8». Твір - літературний сценарій повнометражного ігрового фільму «ІНФОРМАЦІЯ_2» авторства ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є самостійним твором, створеним у результаті творчої праці його авторів.

13 серпня 2018 року ОСОБА_1 розмістив в мережі Інтернет на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Facebook за веб-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 , публікацію наступного змісту:

«В ответ на наши слова про риск судебных разбирательств, продюсер ОСОБА_19 заявил нам, что любой пиар - хороший пиар.

Что-ж, поможем еще раз проекту ІНФОРМАЦІЯ_2 пропиариться! Тем более, что свой риск ОСОБА_19 решил переложить с плечей своей компании Solar Media Entertainment на плечи налогоплательщиков, когда подал придуманный нами проект на «патриотический питчинг» Минкульта и прошел отбор. Теперь все мы (налогоплательщики) заинтересованы, чтобы фильм был известным и успешным! Если только не застрянет на годы в судебных тяжбах, закупорив в себе миллионы государственных денег.

Письмо адвоката сценаристов, которые создали разработку фильма и неосторожно отправили ее Лавренюку, прилагается. Отправлено в Міністерство культури України официальной почтой 10.08.2018

До уваги п. міністра Міністерства культури України ОСОБА_9 щодо невідповідності кінопроекту з Рейтингу кінопроектів в зв`язку з порушенням авторських прав

ЗАЯВА

Виступаючи в якості довіреної особи з боку своїх довірителів - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - на підставі укладених із кожною вказаною особою відповідних договорів про надання правової допомоги, повідомляю про наступне:

Як відомо, згідно Рейтингу кінопроектів за результатами II етапу конкурсного відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, що був опублікований на офіційному сайті Міністерства культури України (см. тут: https://bit.lv/2vqS5Ct), серед відібраних є кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виробництва СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ.

Вказаний кінопроект має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ авторських прав на творчу концепцію та сценарій до кінопроекту.

Авторами творчої концепції кінопроекту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , авторами сценарію - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Виробником в якості авторів вказуються інші особи. Претензії щодо порушення авторських прав до СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ були висловлені авторами публічно через соціальні мережі, зокрема у мережі Facebook (повідомлення від 01.02.2018р.: ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Замість цивілізованого врегулювання конфліктної ситуації СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ в мережі інтернет було розміщено публічну відповідь: (повідомлення від 02.02.2018р.: ІНФОРМАЦІЯ_9).

Таким чином, станом на сьогодні описаний тут конфлікт є не вирішений, договори із авторами творчої концепції та сценарію до кінопроекту не укладені.

Оскільки вказане вище не відповідає вимогам Додатку 2 до Порядку проведення відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, затвердженого наказом Міністерства культури України №370 від 27.04.2018р., прошу Вас прийняти рішення про виключення кінопроекту «ІНФОРМАЦІЯ_2» виробництва СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ з Рейтингу. Довожу до Вашого відома, що в разі екранізації кінопроекту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в зв`язку із наявністю правових підстав та усіх необхідних доказів щодо авторства, авторами творчої концепції та сценарію після виходу фільму буде ініційовано відповідний судовий процес щодо порушення авторських прав.

З повагою, ОСОБА_2 адвокат

Свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 видане на підставі рішення Ради адвокатів Харківської області № 122 від 02.08.2017р.»

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої-другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За положеннями статті 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно із статтею 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом частини першої статті 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, яка порушує право на недоторканість ділової репутації.

За змістом пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова № 1 від 27 лютого 2009 року) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно пункту 16 Постанови № 1 від 27 лютого 2009 року суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі

№ 910/16360/17 вказав на необхідність судами встановлювати чи є особи, яким адресовані відповідні звернення, компетентними для перевірки інформації, викладеній в цих зверненнях.

Звертаючись до суду, позивач просив, зокрема визнати недостовірною та спростувати поширену відповідачами інформацію про те, що «...кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» виробництва Солар Медіа Інтертейнмент … має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником Солар Медіа Інтертейнмент авторських прав на творчу концепцію та сценарій до кінопроекту. ... авторами сценарію [кінопроекту «ІНФОРМАЦІЯ_2 » є] - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 »;

Суд першої інстанції визнав недостовірною інформацію про те, що:

«…кінопроект за номером 16 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виробництва Солар Медіа Інтертейнмент … має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником Солар Медіа Інтертейнмент авторських прав на творчу концепцію та сценарію до кінопроекту».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Міністерство культури України не є органом, який уповноважений перевіряти інформацію щодо порушення авторських прав на сценарій до кінопроекту, а поширена відповідачами інформація щодо наявності у кінопроекту обтяжень пов`язаних із порушенням виробником авторських прав є недостовірною.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, вважаючи, що спірна інформація викладена у звернені направленому до компетентного органу державної влади її перевірити, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачами реалізовано право на звернення до органів державної влади, передбачене статтею 40 Конституції України, та таке звернення не є поширенням недостовірної інформації в розумінні статті 91, 277 ЦК України.

Проте колегія суддів вважає такі висновки апеляційного суду передчасними та недостатньо вмотивованими.

Так, апеляційний суд, вказавши, що метою звернення ОСОБА_2 до органу державної влади було встановлення відповідності сценарію кінопроекту критеріям оригінальності ідеї, помилково ототожнив поняття «порушення авторських прав» та «оригінальність твору».

При цьому апеляційний суд не надав оцінки наявності у Міністерства культури України чи Міністра культури України повноважень перевіряти викладені в заяві ОСОБА_2 обставини, не з`ясував чим була обумовлена необхідність поширення ОСОБА_1 вказаної заяви та викладеної в ній інформації в соціальній мережі Facebook невизначеному колу осіб.

Таким чином апеляційний суд належним чином не дослідив зібрані у справі докази, не в повній мірі встановив фактичні обставини, від яких залежить вирішення справи та правильне застосування норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, не врахував висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 910/16360/17.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується із твердженням заявника про те, що в даному випадку задоволення апеляційним судом поданої відповідачем до суду першої інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, за умови скасування самого рішення суду, не в повній мірі узгоджується із вимогами процесуального закону.

Скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення, апеляційному суду, відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 та підпункту б) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, належало вирішити питання про судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, безпосередньо в постанові по суті вирішення спору, а не шляхом задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, поданої до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційних скарг знайшли своє часткове підтвердження під час касаційного розгляду та свідчать про наявність підстав для скасування оскаржених постанов Київського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Питання про розподіл судових витрат, у тому числі понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має бути вирішено за результатами ухвалення остаточного рішення у справі.

Оскільки постанова апеляційного суду від 07 вересня 2020 року, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, скасована із направленням справи на новий розгляд, то відсутні підстави для поновлення її виконання.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Медіа Інтертейнмент», в інтересах якого діє адвокат Дрюк Наталія Олександрівна, задовольнити частково.

Постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович