Справа № 307/3210/20
Провадження № 2/307/1549/20
УХВАЛА

24 лютого 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., за участю секретаря судового засідання Цех Г.М., представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Тячівської районної ради Кохман М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тячівської районної ради, Відділу управління майном району Тячівської районної ради Закарпатської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів Тячівської районної ради, Відділу управління майном району Тячівської районної ради Закарпатської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27 листопада 2020 року.

27 листопада 2020 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 13 січня 2021 року.

13 січня 2021 року до участі у справі за клопотанням позивача залучено співвідповідача та третю особу та розгляд справи відкладено на 24 лютого 2021 року.

01 лютого 2021 року на адресу Тячівського районного суду Закарпатської області від позивачки ОСОБА_2 надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Під час судового засідання з`ясовано, що даний позов не відповідає вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України.

Представник позивачки в судовому засіданні ствердив, що позивачкою дійсно не сплачено судовий збір та не заперечував щодо його сплати.

Представник відповідача Тячівської районної ради щодо вирішення питання про сплату судового збору поклалася на розсуд суду.

Представник відповідача відділу управління майном району Тячівської районної ради Закарпатської області та третя особи на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із змісту позовної заяви з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 27.01.2021 року, позивачка просить стягнути з відповідачів Тячівської районної ради та Відділу управління майном району Тячівської районної ради Закарпатської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 15.02.2019 року по 26.10.2020 року в сумі 264700,71 грн.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено вичерпний перелік осіб, звільнених від сплати судового збору, зокрема від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позовні вимоги позивача стягнути із відповідачів на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 264700,71 грн. - не є вимогами, які стосуються виплати позивачу заробітної плати та поновлення останньої на роботі, а тому позивач не звільняється від сплати судового збору в порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Від цього висновку не відступила Велика Палата Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18), де зазначено, що пільга щодо сплати судового збору не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий висновок зроблений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, де також визначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, з урахуванням позовних вимог, позивачка ОСОБА_2 повинна сплатити судовий збір за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 2674,01 грн. (з розрахунку ставки судового збору на час подання позовної заяви) та надати суду відповідні докази про сплату.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК, України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 187 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Тячівської районної ради, Відділу управління майном району Тячівської районної ради Закарпатської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, протягом п`яти днів з дня її отримання.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, у встановлений судом строк, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.Д.Стецюк