328/911/21
30.06.2021
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2021 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 вересня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 18.09.2010 Таврійською сільською радою, актовий запис №45. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області 22.03.2016. З часу фактичного припинення шлюбних відносин їхня спільна донька проживає разом з позивачем по АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ОСББ «Гарант-77» від 26.03.2021 за №2. Під час шлюбу позивач з відповідачем придбали автомобіль CHEVROLET NUBIRA, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який був зареєстрований на відповідача. Також за час шлюбу позивач з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.09.2018. В результаті проведення реконструкції та переобладнання частини квартири в нежитлове приміщення 15.01.2021 позивач з відповідачем зареєстрували право власності на однокімнатну квартиру, де позивач разом з донькою проживають на теперішній час, та нежитлове приміщення (салон-магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №240503949 від 15.01.2021 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №240512333 від 15.01.2021. Квартиру та нежитлове приміщення позивач з відповідачем зареєстрували на позивача. Письмового договору між позивачем та відповідачем щодо права власності на набуте майно не існує, і таким чином, спірна квартира, придбана 15.01.2021, нежитлове приміщення 15.01.2021 та автомобіль CHEVROLET NUBIRA 08.11.2019 належать позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. В мирному порядку вирішити питання поділу майна позивачу та відповідачу не вдалося.

Ухвалою судді від 15.04.2021 відкрито провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, у разі визнання позову відповідачем, просить суд повернути з державного бюджету 50% судового збору.

Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просить провести судове засідання за відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 вересня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 18.09.2010 Таврійською сільською радою, актовий запис №45.

Під час шлюбу позивач з відповідачем придбали наступне майно:

- автомобіль CHEVROLET NUBIRA, 2005 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , власником є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.11.2019.

- квартиру АДРЕСА_2 , власником є позивач, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.09.2018 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №240503949 від 15.01.2021.

- нежитлове приміщення (салон-магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , власником є позивач, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №240512333 від 15.01.2021.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Письмового договору між позивачем та відповідачем щодо права власності на набуте майно не існує і, таким чином, спірна квартира, нежитлове приміщення та автомобіль CHEVROLET NUBIRA є спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11).

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» слідує, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Суд встановив, що автомобіль CHEVROLET NUBIRA, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є відповідач, квартира АДРЕСА_2 та нежитлове приміщення (салон-магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , власником яких є позивач, набуті у власність під час шлюбу сторін, а тому зазначене майно належить їм на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, враховуючи, що сторони в досудовому порядку не дійшли згоди щодо поділу майна, що було придбано ними під час перебування у шлюбі, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, та те, що відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1810,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ «А-банк» № МР_АВ081184UАА_18635635 від 30 березня 2021 року; судовий збір в розмірі 1836,10 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Метабанк» №П541/10068819/1 від 09 квітня 2021 року; судовий збір в розмірі 6,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Метабанк» №П541/10073855/1 від 12 квітня 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Судові витрати, згідно зі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Разом з тим, згідно з положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1826 гривень 05 копійок.

Одночасно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 1826 гривень 05 копійок.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.60-71 СК України, ст.ст.141, 142, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , право власності на цілу частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , право власності на цілу частку нежитлового приміщення АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_5 , право власності на цілу частку автомобіля CHEVROLET NUBIRA, 2005 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1826,05 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України Запорізької області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову на р/р UA0008507, отримувач: ГУК у Запорізькій області/ТГ м.Токмак/ 22030101, код отримувача , банк отримувача: 899998 Казначейство України (ЕАП), що складає 1826,05 гривень.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорозької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя