Провадження №2/523/4202/21
У Х В А Л А

"29" червня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Релігійної організації «Релігійна громада церкви Святої блаженної Ксенії Петербурзької Одеської єпархії української православної церкви с. Іллічанка Лиманського району Одеської області» (код ЄДРПУ: 67582, місце знаходження, Одеська область, Лиманський район, с. Іллічанка, вул. Шкільна, буд. 11, кв.1) до Красносілької сільської ради Одеського району Одеської області (, місце знаходження: Одеська область, Лиманський район, с. Красносілка, вул. Набережна, буд. 870А), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ містобудування та архітектури Красносілької сільської ради Одеського району, Одеської області (Одеська область, Лиманський район, с. Красносілка, вул. Набережна, буд. 87-А), про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Релігійна організація «Релігійна громада церкви Святої блаженної Ксенії Петербурзької Одеської єпархії української православної церкви с. Іллічанка Лиманського району Одеської області» звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Красносілької сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ містобудування та архітектури Красносілької сільської ради Одеського району, Одеської, про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.06.2017 року Красносільською сільською радою Лиманського району Одеської області було прийнято рішення № 664-VII, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для будівництва та експлуатації храму святої Ксенії Петербурзької Одеської єпархії Української православної церкви та передано в постійне користування земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що 08.11.2018 року відділом містобудування та архітектури Красносілької сільської ради були видані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. В подальшому, 25.09.2020 року храму було присвоєно поштову адресу, однак, позивачем було здійснено без належного оформлення дозвільної документації самочинне будівництво. На підставі викладеного позивач просить визнати за релігійною громадою право власності на самочинно збудовану громадську будівлю храму.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та перевіривши її вимоги на предмет відповідності ст. 186 ЦПК України, суддя дійшов висновку про відсутність підстав у відкриття провадження у справі, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства виходячи з наступного.

Із позовної заяви та доданих до неї документів, вбачається, що спірні правовідносини виникли між юридичними особами, і є такими, що пов`язані з питанням господарювання та права власності на нерухоме майно збудоване самочинно.

Позивач, викладаючи обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги та зазначаючи докази, що підтверджують вказані обставини (ст.175 ЦПК) не доводить цивільну юрисдикцію за предметом спору.

При цьому, відповідно ч 1 ст. 20 Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: п. 6 ч.1 ст.20 ГПК України справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 19 ЦПК визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 2 ГПК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, зокрема, порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України.

Судом встановлено, що спір виник між юридичними особами.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до ч 5 ст. 112 ГК України підприємство об`єднання громадян, релігійної організації діє на основі статуту і є юридичною особою, здійснюючи свою діяльність на праві оперативного управління або господарського відання відповідно до вимог цього Кодексу.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.4, 5 186, 258, 353, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Релігійної організації «Релігійна громада церкви Святої блаженної Ксенії Петербурзької Одеської єпархії української православної церкви с. Іллічанка Лиманського району Одеської області» до Красносілької сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ містобудування та архітектури Красносілької сільської ради Одеського району, Одеської області, про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України роз`яснити позивачу, про право на звернення з даним позовом до Господарського суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Суддя: