Номер провадження: 22-ц/813/5618/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 і третьої особи ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2019 року (одноособово суддя Аліна С.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання факту добудов житлового будинку та набуття права власності на них за окремою особою,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

16.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_3 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі-Суворовська РА), треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання факту добудов житлового будинку по АДРЕСА_1 та набуття права власності на них за окремою особою.

Позов обгрунтовано наступним.

ОСОБА_1 є власником будинку житловою площею 208,5 м2 з господарськими спорудами, який розташований на земельної ділянці Одеської міської ради, згідно витягу поземельної книги з Державного реєстру земель України загальною площею 0,0448 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на вказаний житловий будинок позивач отримав на підставі заповіту від батька ОСОБА_6 у 2007 році. ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1978 року із ОСОБА_3 , разом із сім`єю позивач проживає у спірному будинку.

В період коли батько позивача ОСОБА_6 був власником вказаного будинку, з 1982 року ОСОБА_1 , за власні грошові заощадження, з дозволу батька, періодично проводилися поточні ремонтні роботи будинку та добудування до будинку і його господарських споруд. З 1982 року та до цього часу, згідно архітектурно засвідченого плану КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», прибудовані наступні кімнати та споруди: кухня, коридор, гараж, середня кімната, дачний малий будинок, прибудова до гаража, ванна кімната, баня. Також у будинку були замінені високотехнологічні металопластикові вікна, перероблена підлога (особливо веранди), здійснювався постійно капітальний ремонт самого житлового будинку, проведено газопостачання до будинку, новий водовід, у всьому дворі укладена тротуарна плитка. Всі добудови у житловому будинку проводились на законних підставах, згідно рішень міжвідомчої комісії виконкому Суворовської РА. У 2007 році, коли будинок дав грунтову осадку, позивач за власні гроші здійснив ремонтні будівельні роботи щодо посилення фундаменту житлового будинку, будівельні роботи проведені і виконувались згідно норм архітектурного та будівельного законодавства України.

Визнання фактів позивачу необхідно у подальшому для свідчення у разі розподілу добудованого будинку поміж ним та його дітьми і жінкою, а також визнання свідчення реальних фактичних обставин мешкання у даному будинку разом з його родиною, і, посилаючись на ст. 57 СК України, ст.ст. 328, 331 ЦК України, просив позов задовольнити.

06.12.2018 позивач уточнив позов і просив: визнати факт юридичного значення про добудову з 1985 року по 2011 рік ОСОБА_1 житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ; визнати факт добудування та перебудування ОСОБА_1 житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , а саме, кухні; коридору, гаража, середньої кімнати, дачного малого будинку, прибудови до гаража, ванної кімнати, бані; визнати факт проведення ОСОБА_1 за власні грошові заощадження та спільно з відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 ремонтних та архитектурно-будівельних робіт, а саме, заміну вікон, перероблення підлоги, укріплення фундаменту несучих стін житлового будинку, проведення водоводу; укладення у дворі тротуарної плитки, заміну даху; визначити судовим експертним дослідженням та закріпити за ОСОБА_1 розмір і зміну реальних часток домоволодіння нерухомого майна по АДРЕСА_1 ; визнати зменшення спадкової частки після отримання грошової компенсації за 6/25 часток спірного будинку іншою фізичною особою.

Посилаючись на норми ст. ст. 177, 331, 357 ЦК України, ст. ст. 234, 235 ЦПК України, позивач просив задовольнити позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву третя особа ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову, зазначаючи про його необґрунтованість.

В судовому засіданні 03.06.2019 року позивач підтримав уточнені позовні вимоги і просив про їх задоволення. Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала і не заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача Суворовської РА, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 не приймали участі у судовому засіданні.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Позивач ОСОБА_1 не погодився із рішеннем суду від 03.06.2019 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Рішення суду є безпідставним, протизаконним та необгрунтованим, постановлено за відсутності учасників справи, проголошено за відсутності осіб по справі, з порушенням вимог та умов ЦПК України.

Процесуальні порушення суду стосуються наступного: по справі була проголошена ухвала про притягнення в якості третьої особи ОСОБА_2 , яка в цьому будинку мешкала з дитинства і мешкає на теперішній час з малолітньою донькою ОСОБА_8 і на протязі тривалого часу за свої кошти добудувала частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 з`явилась на засідання і без будь-яких пояснень була видалена із зали судового засідання суддею-головуючим Аліною С.С., хоча жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи. Суд зобовязаний поважати честь і гідність всіх учасників судового розгляду і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом та судом незалежно від раси, кольору шкіри та інших переконань (ст. 6 ЦПК).

Судове засідання було призначено на 10:00 годину ранку, почалося із запізненням, а по розкладу на 10:15 була призначена інша справа, тобто про об`єктивність не могло бути мови. Суд першої інстанції при розгляді справи та проголошенні рішення від 03.06.2019 року відкрито порушив право на доступ до суду і право отримати вирішення спору судом.

Суд не розглянув, а може не захотів розглянути, що добудова нерухомого майна проводилась згідно рішення № 3 від 14.04.1983 року, № 9 від 15.10.1984 року міжвідомчої комісії виконкому Суворовської ради народних депутатів, якою наданий дозвіл на роботи з добудови в цілях поліпшення житлових умов його сім`ї з правом власності. Було складено технічний висновок житлово-експлуатаційним підприємтвом Суворовського району, що будівництво можливе, це була стандартна процедура на той час. Між всіми співвласниками домоволодіння була укладена мирова угода щодо будівництва і ніяких заперечень не було.

ОСОБА_1 за власні грошові заощадження та його родини постійно проводив добудування у домоволодінні та ремонтно-будівельні роботи, які мають за своїм станом велику грошову вартість, про що є документи та свідчення свідків, але такі вагомі обставини суд не захотів приймати до розляду з невідомих причин та обставин.

Судове засідання розпочалося із запізненням і тривало лічені хвилини, вікно було відчинено і через шум з подвір`я багато що було не зрозуміло, внаслідок чого справа ретельно не була розглянута, багато свідків не опитані.

Добудова зроблена на земельній ділянці, виділеній для будівництва та обслуговування житлового будинку і згідно витягу з реєстру речових прав власності на нерухоме майно № 13007998 від 21.12.2006 року № 17244656, ці добудови не визначені, як самовільно збудовані.

Рішення суду від 03.06.2019 року слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідач Суворовська РА в особі представника, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

26.07.1968 року, ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу придбав житловий будинок, який складався з одного одноповерхового кам`яного житлового будинку з надвірними допоміжними приміщеннями по АДРЕСА_1 (а.с.10 т.1, а.с.103-105 т.2).

08.12.1982 року ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_1 , продав, а ОСОБА_9 придбала 6/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , яке складалось із однієї кам`яної житлової будівлі загальною площею 56,2 м2 з господарчими спорудами: убиральні під літ. «Б», сараю під літ.»В», літньої кухні під літ. «Г», цистерни ІІ, огородження №№1-3 та мощіння І,ІІІ, розташованих на земельній ділянці розміром 577 м2 (а.с.10 т.1, а.с.107-109 т.2).

ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_1 , з 08.12.1982 року, став власником 19/25 частин житлового будинку (56,2 м2 житлова площа, 169,4 м2 загальна площа) по АДРЕСА_1 , що вбачається з витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно №13007998 від 21.12.2006 року (а.с.10, т.1).

Рішенням виконкому Суворовської районної ради народних депутатів виконавчого комітету № 3 від 14.04.1983 року, №9 від 15.10.1985 року, №557/8 від 24.11.1987 року у житловому будинку по АДРЕСА_1 , 19/25 частин власником якого був ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_1 , здійснювались ремонтні та будівельні роботи у житловому будинку з добудуванням споруд до будинку (а.с.37,38, 39, т.1).

Так, рішенням міжвідомчої комісії виконкому Суворовської районної ради народних депутатів №3 від 14.04.1983 року, ОСОБА_6 , батьку позивача ОСОБА_1 дозволено прибудувати тамбур розміром 2,7х2,5 м (а.с.38 т.1).

Рішенням міжвідомчої комісії виконкому Суворовської районної ради народних депутатів №9 від 15.10.1985 року ОСОБА_6 , батьку позивача ОСОБА_1 дозволено будівництво сараю розміром 3,0х3,0 м, гаражу розміром 28 м2, душу розміром 1,25х1,25 м, погрібу з навісом (впритул до гаражу) розміром 2,0 м2х2,0 м2, з правом власності (а.с.39 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №557/8 від 24.11.1987 року, ОСОБА_6 , батьку позивача ОСОБА_1 залишено самочинно переобладнане приміщення кухні з сараю розміром 3,30х4,10 м2 площею 9,6 м2, коридор розміром 4:3,85 м, вбиральню розміром 2,7х3,0 м площею 7,5 м2, туалет у будинку АДРЕСА_1 , з оформленням права власності (а.с.37).

За життя, 30.10.2002 року ОСОБА_6 вчинив заповіт на користь позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_1 і третьої особи ОСОБА_5 27.01.2007 року нотаріальною конторою Морозову Ю.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 19/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10 , 1923 року народження, мати позивача ОСОБА_1 і третьої особи ОСОБА_5 , яка з 1947 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 , що вбачається з рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2014 року, яке набрало чинності.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2014 року по справі №523/5540/14-ц задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за ОСОБА_5 визнано право власності на 133/600 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.165-166, т.1).

Згідно довідки про склад сім`ї № 624 від 04.08.2011 року, станом на 08.08.2011 року у будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані: позивач ОСОБА_1 (з 23.04.1982 року), дружина позивача і відповідачка у справі ОСОБА_3 (з 09.11.2007 року), а також брат позивача, третя особа ОСОБА_5 (з 19.12.2003 року, а.с.167,168, т.1).

За висновком судової будівельно-технічної експертизивід 05.05.2017 року № СЕ-2502-1-800.16, встановлено, що: у 1987 році до будинку по АДРЕСА_1 були добудовані прибудови - коридор №1-9 площею 7,0 м2, коридор №1-10 площею 4,70 м2, туалет №1-11 площею 1,20 м2 та кухню №1-12 площею 10,20 м2 переобладнаної з сараю; враховуючи те, що у рішенні виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів від 24.11.1987 р. за №557/8 Про самовільні будівлі в будинку АДРЕСА_3 " (а.с. 37, 94 т.1, а.с. 11, 18 т.2) ОСОБА_6 просив узаконити досліджувані прибудови, а також враховуючи позитивне рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів, зокрема в частині залишення ОСОБА_6 досліджуваних об`єктів з оформленням права власності, експерт прийшов до висновку, що прибудови, прибудовані у 1987 році до будинку по АДРЕСА_3 узаконені на підставі рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів від 24.11.1987 р. за №557/8 Про самовільні будівлі в будинку АДРЕСА_3 (а.с.111-119 т.2).

ОСОБА_1 , 06.12.2018 року остаточно уточнивши позов просив: визнати факт добудови з 1985 року по 2011 рік ОСОБА_1 житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_3 ; визнати факт добудування та перебудування ОСОБА_1 житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_3 , а саме, кухні; коридору, гаражу, середньої кімнати, дачного малого будинку, прибудови до гаражу, ванної кімнати, лазні; визнати факт проведення ОСОБА_1 за власні грошові заощадження та спільно з відповідачами ОСОБА_3 (дружиною позивача ОСОБА_1 ) і ОСОБА_7 ремонтних та архитектурно-будівельних робіт (заміну вікон, перероблення підлоги, укріплення фундаменту несучих стін житлового будинку, проведення водоводу; укладення у дворі тротуарної плитки, заміну даху); визначити і закріпити за ОСОБА_1 розмір та зміну реальних часток домоволодіння по АДРЕСА_3 ; визнати зменшення спадкової частки після отримання грошової компенсації за 6/25 часток житлового будинку по АДРЕСА_3 , іншою фізичною особою (а.с.216-220 т.2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучена ОСОБА_2 (а.с.245 т.2).

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 27.04.2018 року залишено без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2014 року по справі № 523/5540/14-ц за позовом позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року по справі №523/7472/16-ц за ОСОБА_3 (дружини позивача ОСОБА_1 ) до ОСОБА_1 і ОСОБА_5 про визнання права власності на частку майна, позов ОСОБА_3 задоволено: суд встановив факт добудування ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 у будинку по АДРЕСА_3 споруд: кухні, коридору, гаражу, середньої кімнати, дачного малого будинку, прибудови до гаражу, ванної кімнати, лазні і визнав за ОСОБА_3 право власності на ј частину спірного житлового будинку.

Між сторонами виникли правовідносини щодо права власності на нерухоме майно, визначення часток у власності, у зв`язку з наявністю сімейних відносин та спадкуванням шляхом встановлення юридичних фактів, які регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року і ЦК України в редакції 2004 року, ЦПК України та СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з недоведеності позовних вимог (а.с. 25-32 т.3).

Колегія суддів погоджується з висновками суду у цій частині з таких підстав.

В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності (ст. 101 ч.1 ЦК України в редакції 1963 року і виключена на підставі Закону №3718-12 від 16.12.1993 року).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України в редакції 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_1 , 26.07.1968 року, на підставі договору купівлі-продажу, придбав житловий будинок, який складався з одного одноповерхового кам`яного житлового будинку з надвірними допоміжними приміщеннями по АДРЕСА_3 . 08.12.1982 року ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_9 придбала 6/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 , який складався із однієї кам`яної житлової будівлі загальною площею 56,2 м2 з господарчими спорудами: убиральні під літ. «Б», сараю під літ.»В», літньої кухні під літ. «Г», цистерни ІІ, огородження №№1-3 та мощіння І,ІІІ, розташованих на земельній ділянці розміром 577 м2.

ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_1 , з 08.12.1982 року і по 25.07.2006 року (день смерті), був власником 19/25 частин житлового будинку (56,2 м2 житлова площа, 169,4 м2 загальна площа) по АДРЕСА_3 , що вбачається з витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно №13007998 від 21.12.2006 року.

У період з 1983 по 1987 року батько позивача, як власник 19/25 частин спірного домоволодіння, з дозволу міжвідомчої комісії виконкому Суворовської районної ради народних депутатів, здійснював ремонтні та будівельні роботи у будинку і добудови господарських приміщень до будинку, а саме: рішенням міжвідомчої комісії виконкому Суворовської районної ради народних депутатів №3 від 14.04.1983 року ОСОБА_6 дозволено прибудувати тамбур розміром 2,7х2,5 м; рішенням міжвідомчої комісії виконкому Суворовської районної ради народних депутатів №9 від 15.10.1985 року ОСОБА_6 дозволено будівництво сараю розміром 3,0х3,0 м, гаражу розміром 28 м2, душу розміром 1,25х1,25 м, погрібу з навісом (впритул до гаражу) розміром 2,0 м2х2,0 м2 з правом власності; рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №557/8 від 24.11.1987 року, ОСОБА_6 залишено самочинно переобладнане приміщення кухні з сараю розміром 3,30х4,10 м2 площею 9,6 м2, коридор розміром 4:3,85 м, вбиральню розміром 2,7х3,0 м площею 7,5 м2 у будинку АДРЕСА_3 з оформленням права власності.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 05.05.2017 року № СЕ-2502-1-800.16: у 1987 році до будинку по АДРЕСА_3 були добудовані наступні прибудови: коридор №1-9 площею 7,0 м2, коридор №1-10 площею 4,70 м2, туалет №1-11 площею 1,20 м2 та кухню №1-12 площею 10,20 м2 переобладнану з сараю; прибудови, прибудовані у 1987 році до будинку по АДРЕСА_3 узаконені на підставі рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів від 24.11.1987 р. за №557/8 Про самовільні будівлі в будинку АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 просить встановити факт здійснення ним добудов у будинку по АДРЕСА_3 , стверджуючи у позові, що в той час коли його батько ОСОБА_6 був власником спірного будинку, він, з 1982 року за власні грошові заощадження, з дозволу батька, періодично проводив поточні ремонтні роботи у будинку та добудовував господарські споруди.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач у період з 1982 по 2006 роки, з дозволу власника частини домоволодіння ОСОБА_6 , здійснював переобладнання у будинку або добудував господарські споруди до будинку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що коридор, вбиральня, кухня переобладнана з сараю, душ, гараж з прибудовою (погріб з навісом впритул до гаража) у будинку по АДРЕСА_3 збудовані у 1983-1987 роках за життя батька позивача, спадкодавця ОСОБА_6 , який на той час був власником частини спірного домоволодіння.

Позивач ОСОБА_1 став власником частини спірного домоволодіння у 2006 році, після смерті батька, спадкодавця ОСОБА_6 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216-1218 ЦК України).

Спірний житловий будинок, згідно копії технічного паспорту на житловий будинок станом на листопад 2006 року (на час відкриття та оформлення спадщини), складався з будівель і споруд: під літерою «А» житловий будинок, під літерою «Г» літня кухня, під літерою «Е» гараж, під літерами «Б», «Д», «К» вбиральні, під літерами «Л1», «М» сараї, №1-6 огорожа, І,ІІІ мостіння, при цьому позначено, що ОСОБА_6 збудовані самочинно, гараж під літерою «Е» збільшено і вбиральня літера «К», самочинно переобладнано кухню 7.1, 13 (а.с.80-89 т.1).

Станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , спадкове майно складалось з 19/25 частин будинку АДРЕСА_3 , який в цілому складався з одного черепашникового житлового будинку під літерою «А» житловою площею 56,2 м2 та надвірних будівель і споруд: Б.Д.-вбиральні, Г-літня кухня, Л.М-сараї, 1-6 огорожа, №1,ІІІ-мостіння, розташованих на земельні ділянці площею 577 м2, що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2007 року (а.с.87 т.3).

Позовна заява також зазначає вимоги про встановлення факту добудування «середньої кімнати», «дачного малого будинку», «лазні /бані/» (а.с.220 т.2).

Вказані об`єкти нерухомого майна не конкретизовані позивачем у позовній заяві

(не зазначено розмір і місце розташування об`єктів, час їх будування тощо), відсутні відомості стосовано вказаних об`єктів і у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 05.05.2017 року № СЕ-2502-1-800.16.

Позовні вимоги про встановлення факту будівництва, добудови нерухомого майна обґрунтовані із посиланням, зокрема, на ст. 331 ЦК України (а.с.218-220 т.2).

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ст. 331 ч.ч.2,3 ЦК України).

Самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (п. 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.09.2003 року № 146).

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в п. 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22.07.2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Положення ч.1 ст. 376 ЦК України підлягають застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

Самочинно збудоване нерухоме майно, у розумінні ст. ст. 331, 376 ЦК України, не є об`єктом права власності.

Норма ст. 331 ЦК України не передбачає виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення (висновок у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року по справі 6-244 цс 14).

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним, відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України. Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Вимоги в частині встановлення факту проведення ремонтних робіт (заміни вікон, перероблення підлоги, проведення водоводу, укладення тротуарної плитки, заміни даху) є необґрунтованими, оскільки вказані ремонтні роботи не є окремим об`єктом права власності, а є невід`ємною частиною будинку (висновки у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 року по справі № 243/5477/15-ц).

Правильним є і висновок суду в частині відмови у позові про визначення (збільшення, зменшення) розміру часток у домоволодінні, які, з врахуванням викладеного, випливають з вимог про право власності на добудовані об`єкти нерухомого майна, в задоволенні яких судом відмовлено з підстав недоведеності.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна (ст. 357 ч.3 ЦК України у редакції 2004 року).

Відповідно до п. 3.1. Наказу Мінжитлокомунгоспу від 18.06.2007 року №55 «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» (далі-Інструкція від 18.06.2007 року №55), розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, вказаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. При розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо (п.3.4. Інструкції від 18.06.2007 року №55).

Розмір ідеальної частки у праві спільної часткової власності на будинок підлягає зміні при певних умовах: при здійсненні поліпшення майна з разі реконструкції, що збільшує або зменшує площу такого будинку та такі поліпшення неможливо відокремити, реконструкція здійснена за власний кошт співвласника у встановленому порядку та з дозволу інших співвласників.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст. 358 ч.ч.1,3 ЦК України).

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, що означає перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією від 18.06.2007 року №55.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції від 18.06.2007 року № 55 визначено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них, відповідно до закону.

Позивач, заявляючи вимоги про вистановлення фактів проведення будівельних і ремонтних робіт у будинку, вимоги в цій частині обґрунтував із посиланням на те, що визнання вказаних фактів йому необхідно «для свідчень у разі розподілу добудованого будинку поміж ним та його дітьми і жінкою, а також визнання свідчення реальних фактичних обставин мешкання у даному будинку разом з його родиною…».

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ч.2 ЦПК України).

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення… (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі № 320/948/18).

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду від 22.04.2020 року по справі №200/14136/17).

З огляду на викладене, юридичний факт, який встановлюється лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, не може встановлюватись з метою будь-яких свідчень для інтересів інших осіб.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивача ОСОБА_1 у скарзі, що: суд порушив норми процесуального права тим, що третя особа ОСОБА_2 з`явилась у судове засідання, однак суд без будь-яких пояснень видалив її із зали судового засідання; судове засілання було призначено на 10:00 годину ранку, почалося із запізненням, по розкладу на 10:15 була призначена інша справа, тобто має місце необєктивність при розгляді справи, суд порушив право на доступ до суду; суд не розглянув, а може не захотів розглянути, що добудова нерухомого майна проводилась згідно рішення № 3 від 14.04.1983 року, № 9 від 15.10.1984 року міжвідомчої комісії виконкому Суворовської ради народних депутатів, якими надавався дозвіл на роботи з добудови з метою поліпшення житлових умов його сім`ї з правом власності; ОСОБА_1 за власні грошові заощадження та його родини проводив добудування домоволодіння та ремонтно-будівельні роботи, які мають за своїм станом велику грошову вартість, про що є документи та свідчення свідків, але суд першої інстанції не прийняв цього з невідомих причин та обставин; судове засідання розпочалося із запізненням і тривало лічені хвилини, вікно було відчинено і через шум з подвір`я багато що було не зрозуміло, - до уваги не приймаються.

Згідно протоколу судового засідання від 03.06.2019 року, у судовому засіданні 03.06.2019 року були присутні: позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (а.с.22,23 т.3).

Судове засідання було розпочато 03.06.2019 року о 10:03:48 і завершилось об 11:14:53 проголошенням резолютивної частини рішення (а.с.22-25 т.3).

Зі змісту протоколу судового засідання від 03.06.2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 і відповідачка ОСОБА_3 не заперечували проти продовження розгляду справи за відсутності інших осіб, які беруть участь у справі і які не з`явились у судову засідання, у тому числі і за відсутності третьої особи ОСОБА_2 (а.с.22 т.3).

Учасники справи мають право ознайомитися із технічним записом судового засідання, протоколом судового засідання та протягом п`яти днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису (ст. 249 ч.1 ЦПК України).

ОСОБА_1 , стверджуючи про недопуск до зали судового засідання третьої особи ОСОБА_2 , всупереч ст. 249 ЦПК України, зауваження на протокол судового засідання від 03.06.2019 року щодо неповноти протоколу або неправильності записів у ньому, не подав.

За таких обставин, ствердження позивача про порушення судом процедури розгляду справи, є безпідставними.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що у період з 1983 по 1987 року батько позивача, як власник 19/25 частин спірного домоволодіння, з дозволу міжвідомчої комісії виконкому Суворовської районної ради народних депутатів, здійснював ремонтні та будівельні роботи у будинку і добудови господарських приміщень до будинку з подальшим оформленням права власності на добудови і переобладнання у будинку.

Позивач ОСОБА_1 став власником частини спірного домоволодіння у 2006 році, після смерті батька, спадкодавця ОСОБА_6 .

Тобто об`єкти нерухомого майна, про які йдеться у позовній заяві і які були збудовані у 1983-1987 роки, будувались (реконструювались) власником частини житлового будинку ОСОБА_6 , а не позивачем ОСОБА_1 , у якого право власності на частину домоволодіння виникло лише у 2006 році, після смерті батька ОСОБА_6 .

Право власності дружини відповідача ОСОБА_3 на прибудови, добудови у домовлодінні залежить від права самого позивача ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, а право їхньої доньки ОСОБА_2 , від права батьків.

Колегія суддів не бере до уваги висновки, які містяться в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року по справі №523/7472/16-ц за позовом ОСОБА_3 (дружини ОСОБА_1 ) до ОСОБА_1 і ОСОБА_5 (брат позивача) про визнання права власності на частку майна, оскільки вказане рішення суду прийнято судом без врахування висновків, які містяться в рішенні суду від 03.06.2019 року, яке є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, а також зважаючи на те, що право ОСОБА_3 на прибудови і добудови у спірному домовлодінні залежить, насамперед, від права ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно.

Разом з тим, право ОСОБА_1 на добудови, прибудови у домоволодінні у період з 1982 по 2006 роки і у подальшому, ОСОБА_1 не доведено.

Твердження ОСОБА_1 у скарзі, що між всіми співвласниками домоволодіння була укладена мирова угода щодо будівництва і з цього приводу не було будь-яких заперечень, не заслуговують на увагу.

По-перше, не зазначається між якими співвласниками домоволодіння була укладена мирова угода, коли саме, яким чином вона посвідчена і яких переобладнань у будинку стосувалась, зважаючи на те, що у період з 1982 по 2006 роки співвласниками домоволодіння, за правовстановлюючими документами, були ОСОБА_6 , батько відповідача ( ОСОБА_10 , як дружина ОСОБА_6 ) та третя особа ОСОБА_4 .

По-друге, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано належним чином укладену і посвідчену мирову угоду між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_3 про домовленісті з приводу проведення у спірному будинку ремонтно-будівельних робіт, як у період з 1982 по 2006 роки, так і у подальшому.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Позивач не довів позовних вимог, тому відсутні підстави для ствердження про порушення прав та інтересів, за захистом яких особа звернулася до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).

З огляду на те, що колегія суддів залишає скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції про відмову у позові без змін, позивач не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду складено 23.02.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова