Єдиний унікальний номер 235/3371/20
Номер провадження 22-ц/804/519/21
Єдиний унікальний номер 235/3371/20
Номер провадження 22-ц/804/519/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Никифоряка Л.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів (суддя першої інстанції Клікунова А.С.повний текст рішення складено 27 жовтнгя 2020 року),

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Просила збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.08.2017 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ? частини всіх видів заробітку (доходу) але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, на ? частину на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020 року в задовлені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась позивач, та подала апеляційну скаргу, вважає, що рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Так, судом не з`ясовані обставини, що мали значення для справи.

В обгрунтвання доводів скарги зазначає, що з моменту видання судом наказу, 19.08.2017 року у відповідача змінився, а саме поліпшився матеріальний стан, він став працювати на Динасовому заводі, а стан здоров`я сина погрішився, оскільки згідно медичного висновку від 16.10.2018 року йому встановлено захворювання з діагнозом «Симптоматична епілепсія з поліморфними припадками внаслідок перенесеного тяжкого ураження ЦНС терапевтично резистентна». Інших утриманців окрім сина, відповідач не має і нікому аліменти не сплачує.

Наголошує на тому, що суд при ухваленні рішення не в повному обсязі дослідив викладені позови вимоги, оскільки позивач в позові не вказувала, що лікування дитини потребує посення суттєвих матеріальних витрат, які не покриваються сплаченими відповідачем аліментами.

Суд першої інстанції проігнорував той факт, що стан здоров`я дитини погрішився саме після видачі судового наказу Краснаормійського міськрайонного суду від 19.08.2017 року, хоча сам суд вказує, що з жовтня 2018 року дитині оформлена інвалідність.

Вказує на те, що невідомо, де саме та з яких норм права суд першої інстанції взяв термін «значне покрашення матеріального становища платника аліментів» і що саме у цьому разі матір дитини може подавати до суду заяву про збільшення аліментів.

Зазначає, що суд першої інстанції не мав право долучати до матеріалів позову документи відповідача, право на долучення до позову документів закріплено за позивачем.

ОСОБА_1 просила рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020 року скасувати та ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянути справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі позовні вимоги стосуються збільшення розміру аліментів, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляцйної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Покровська (до перейменування Красноармійськ) Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Гришине Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 5).

Сторони по справі з 05.08.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі (підтверджено копією свідоцтва про шлюб а.с. 7).

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народжений син ОСОБА_4 (підтверджено копією свідоцтва про народження а.с. 8).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.07.2018 року по справі № 235/3145/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11).

Згідно судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.08.2017 року по справі № 235/4006/17 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 15.08.2017 року (а.с. 12).

Відмовляючи в задволені позову суд першої інстанції дійшов висновку, що сукупність встановлених обставин у справі вказує на те, що підстави для збільшення аліментів у зв`язку із хворобою дитини відсутні.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не відбулися зміни, що обумовлюють можливість збільшення визначеного розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина, навпаки згідно розрахунку суду першої інстанції який було перевірено апеляційним судом, у ОСОБА_2 розмір доходів з моменту видачі судового наказу - 17.08.2017 року та по день пред`явлення позову - травень 2020 року тільки зменшився.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані ОСОБА_1 докази стосовно доходів відповідача ґрунтуються на припущеннях, що у силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України є неприпустимим.

Доводи скарги, що суд не мав права долучати до матеріалів справи докази відповідача є безпідставними та суперечать вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

В.Б. Азевич

Л.П. Никифоряк