Провадження № 2/243/1027/2021
Справа № 243/1445/21
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Ільяшевич О. В.,
секретаря судового засідання Долженко В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області), в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та пені, -
Донецьким окружним адміністративним судом в результаті розгляду вказаної справи позовні вимоги були задоволені, визнані протиправними дії Головного управління ПФУ в Донецькій області та зобов`язано відновити нарахування та виплату пенсії відповідачу та сплатити існуючу заборгованість по пенсії.
Позивач ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з`явився, надав на електронну адресу суду заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання/перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Однак, ОСОБА_2 , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення.
В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.
Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 22 червня 2021 року прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив такі обставини та відповідні ним докази.
Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 16 листопада 2011 року, виданого Донецькою обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю.
10 жовтня 2019 року між адвокатом Напольських Д.О. та ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги. Згідно з п. п. 1.1 договору він взяв на себе зобов`язання надавати відповідачу правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а відповідач зобов`язався оплачувати замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 200/12089/19-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ПФУ Донецької області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо виплати заборгованості по пені, набрало законної сили 28 січня 2020 року.

Згідно з листом-повідомленням Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року № 04-11/644/20, представником позивача у адміністративній справі № 200/12089/19-а виступав ОСОБА_1 , дата реєстрації позовної заяви 10 жовтня 2019 року.

На теперішній час відповідач не виконує свої зобов`язання за договором про надання правової допомоги від 10 жовтня 2019 року та не сплатив позивачу вартість наданих послуг в сумі 34500 грн. 00 коп., передбачених п. 3.1 Договору та Актом наданих послуг, у встановлені Договором строки, що були обумовлені сторонами.

Крім того, відповідно до 6 Розділу Договору про надання правової допомоги від 10 жовтня 2019 року, підписаного позивачем та відповідачем, а саме - згідно з п. 6.1, 6.2, встановлено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За недотримання строків сплати, зазначених в п. п. 3.1, 3.2 Договору, Клієнт сплачує адвокату пеню у розмірі 0,1 % від суми прострочення за кожен день такого прострочення, а також на вимогу Адвоката зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на вказані вище фактичні обставини у справі суд зазначає, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з положеннями ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Суд також приймає до уваги при вирішенні по суті позовних вимог, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими главою 52 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Таким чином, суд вказує, що договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до ст. 14 Правил адвокатської етики, адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором. До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір.

Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією з умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, та, в свою чергу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір від 10 жовтня 2019 року містить вичерпний та детальний зміст умов щодо розміру адвокатського гонорару, його складових, порядку, способу та строків виплати, що береться судом до уваги при вирішенні даного спору та оцінюється як факт безумовного досягнення сторонами договору всіх умов, пов`язаних з виплатою адвокатської винагороди.

Визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який поширюється на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам закону та правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги.

Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано суду Договір про надання правової допомоги від 10 жовтня 2019 року, який підписаний сторонами, Акт наданих послуг від 10 лютого 2020 року, який підписаний сторонами, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року, довідку Донецького окружного адміністративного суду на підтвердження подачі позову в інтересах відповідача ОСОБА_2 у справі № 200/12089/19-а, та виписку по особистому картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 09 лютого 2021 року по 22 травня 2020 року.

Детальний та всебічний аналіз наданих позивачем до суду доказів свідчить про наявність належним чином укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Договору про надання правової допомоги від 10 жовтня 2019 року, змістом якого передбачено відповідальність сторін за порушення своїх зобов`язань.

Умови підписаного сторонами Договору від 10 жовтня 2019 року та Акту про надання послуг від 10 лютого 2020 року свідчать про безумовне досягнення сторонами всіх умов, пов`язаних з виплатою адвокатської винагороди та відповідальності за порушення строків або умов її виплати.

Суд звертає увагу, що в самому договорі сума вказана 34500 грн. 00 коп. цифрами, в той час як прописом зазначена сума в той час як прописом суму розшифровано як одинадцять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.. Разом з тим в додатку до договору за підписом відповідача визначений розмір послуг в сумі 34500 грн. 00 коп., у зв`язку з цим, суд вважає правильною суму,обумовлену сторонами договору, як 34500 грн. 00 коп..

На теперішній час відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені умовами підписаного ним Договору про надання правової допомоги від 10 жовтня 2019 року, що підтверджується як відсутністю приходного ордеру із зазначенням суми оплати та виду наданих послуг, що передбачено п. 3.1 Договору, так і змістом наданої виписки позивача по особовому картковому рахунку за період з за період з 09 лютого 2021 року по 22 травня 2020 року.

Датою початку розрахунків позивачем визначено 14 лютого 2020 року, оскільки згідно з п. 3.1 Договору, до отримання заборгованості по пенсійним виплатам Клієнт сплачує фіксовану суму за послуги Адвоката у розмірі 34500,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок Адвоката, зазначений в Договорі, відкритий у АТ «Ощадбанк», або шляхом оплати готівкою впродовж трьох календарних днів після підписання Сторонами акту надання послуг. Акт між сторонами був підписаний 10 лютого 2020 року, отже 14 лютого 2020 року є першим днем прострочення виконання відповідачем зобов`язання зі сплати отриманих послуг.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості з урахуванням інфляційних збитків, 3 відсотків річних та пені за недотримання строків виконання зобов`язань, який відповідає встановленим законодавством порядку, формулам розрахунку та умовам, прописаним у Договорі про надання правової допомоги від 10 жовтня 2019 року.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором про надання правової допомоги, укладеним між сторонами 10 жовтня 2019 року, на загальну суму 48407 грн. 86 коп..

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з таких встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 433887 від 22 лютого 2011 року, а отже, в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є звільненим від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати».

За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.

Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 625, 626, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 76, 77, 81, 229 ЦПК України, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», «Правилами адвокатської етики», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та пені - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання правової допомоги від 10 жовтня 2019 року в сумі 34 500 (тридцять чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., три відсотки річних в сумі 953 (дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 11 коп., інфляційні витрати в сумі 1328 (одна тисяча триста двадцять вісім) грн. 25 коп. та пеню в сумі 11626 грн.(одинадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. 50 коп., а всього 48407 (сорок вісім тисяч чотириста сім) грн. 86 коп.

Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Сторони по справі:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 . Адреса для листування: АДРЕСА_2 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складений 29 червня 2021 року.

Головуючий - суддя: О. В. Ільяшевич