17.02.2021 Справа 337/4266/20
Провадження № 2/337/161/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору міни від 15.07.2009 року. Разом з нею у квартирі зареєстровані її син - ОСОБА_3 , її невістка - ОСОБА_4 , онук- ОСОБА_5 , та її син ОСОБА_2 . Фактично відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає з квітня 2016 року, його речей в квартирі не має. Просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Ухвалою від 22.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом не скористався.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що відповідач є її сином. До квітня 2016 року він проживав разом з нею та сім`єю брата у квартирі. У зв`язку з тим, що вони з братом конфліктували, у квітні 2016 року син виїхав до Польщі. У лютому 2017 року телефонував з м.Києва, а де він у теперішній час, їй не відомо. У квартирі ОСОБА_2 не проживає, комунальні послуги не оплачує, тому просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду повідомив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг від 21.10.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.06.2010 року по теперішній час (а.с.17). Саме за цією адресою, відповідач повідомлявся про розгляд справи.

ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.

Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором міни від 15.07.2009 року (а.с.11) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.12).

Разом з позивачкою у квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ( а.с.17).

Згідно довідки № 12 від 18.08.2020 року, яка видана головою правління ОСББ «Феросплавник-1», ОСОБА_2 , 1984 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , не мешкає з квітня 2016 року (а.с.13).

У судовому засіданні допитана у якості свідка ОСОБА_6 , суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 . З сином ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вона не знайома, його бачила, один раз дуже давно.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є невісткою ОСОБА_1 . В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вона проживає з 2009 року. Квартира належить ОСОБА_1 ОСОБА_2 в квартирі не проживає, з ними не спілкується, його речей в квартирі не має.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка ОСОБА_1 зазначила, що вона є одноособовим власником квартири, реєстрація відповідача у квартирі чинить їй перепони у користуванні та розпорядженні майном.

Згідно зі ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З`ясувавши всебічно, повно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 , який є сином позивачки, тривалий час (з 2016 року) в спірній квартирі не мешкає, його особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач не впускав відповідача до квартири і він не мав вільного доступу до квартири, створював умови які б унеможливлювали його проживання, судом не встановлено,житлово-комунальні послуги відповідач не сплачує, однак з реєстраційного обліку у квартирі не знявся.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому що її інтереси порушені, вона не має змоги вільно користуватися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк - понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено судом протягом п`яти днів.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є.Гнатик