БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/8666/20 провадження № 2/361/1725/21
У Х В А Л А

«24» червня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаварин С.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторії Вікторівни про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторії Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про зміну місця відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить змінити місце відкриття спадщини шляхом визначення місця відкриття спадщини Броварську районну державну нотаріальну контору.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

04 березня 2021 року відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соломонова В.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить винести ухвалу про закриття провадження у даній справі з тих підстав, що вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

23 червня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, призначеного на 24 червня 2021 року, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні у Першому апеляційному адміністративному суді у справі № 360/244/21. Неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про закриття провадження у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соломонова В.В. у клопотанні про закриття провадження по справі посилається на пункт 1 частини першої статті

255 ЦПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Спір у даній справі виник у зв`язку із незгодою позивача із діями приватного нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії, тобто у даній справі підлягають дослідженню виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса, яка у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень.

Предметом оскарження у даній справі є нотаріальна дія приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової В.В. щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нотаріус є процесуально незалежною особою, яка самостійно приймає рішення, у тому числі вчиняти нотаріальну дію чи відмовити в її вчиненні. Нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовили у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний викласти причини відмови у письмовій формі та роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; в інших випадках, передбачених законом.

Кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124 Конституції України).

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

У розумінні, статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту, а також бездіяльності має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії, акти чи бездіяльність.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило фізична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від

26 червня 2019 року по справі № 591/4543/16-ц).

За змістом статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших, визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Позивач особа на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду, а відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункти 8,9 частини першої статті 4 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження ( пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 591/4543/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що у суді заявлені вимоги до приватного нотаріуса про зміну місця відкриття спадщини шляхом визначення місця відкриття спадщини Броварську районну державну нотаріальну контору.

З огляду на суб`єктний склад правовідносин (позивач фізична особа, відповідач приватний нотаріус) і предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності (заявлені вимоги про зміну місця відкриття спадщини) слід дійти висновку, що у суді виник спір з приводу захисту порушених цивільних майнових прав позивача, які підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У суді заявлені вимоги про зміну місця відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого оформлення спадкових прав (майнових). Отже, у даному випадку, виходячи із характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, йдеться не про бездіяльність приватного нотаріуса, як державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Тобто в суді виник цивільний спір (приватноправовий) між фізичною особою і приватним нотаріусом, який підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства

З огляду на викладене у задоволенні заяви про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 255, 260, 353 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторії Вікторівни про закриття провадження в цивільній справі № 361/8666/20 відмовити.

Ухвала за змістом статті 353 ЦПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя В.О.Василишин