Справа № 171/1127/21
Справа № 2-з/951/1/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі судді Чорного І.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан Валентина Володимирівна про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 одначасно із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан Валентина Володимирівна про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан Валентині Володимирівні вчиняти будь-які дії щодо спадкового майна померлої ОСОБА_3 (зупинення дій у спадкковій справі №25/2020 відкритої 23.12.2019 року на ім`я ОСОБА_3 ).

Застосування вказаного виду забезпечення позову обгрунтовується тим, що починаючи з 23.06.2020 року приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. можуть бути вчинені нотаріальні дії, зокрема і видано свідоцтво про прийняття спадщини іншим спадкоємцям, а тому невжиття заходів забезпечення позову, а саме заборони нотаріусу вчиняти дії щодо спадкового майна, у разі задоволення позовних вимог, може ускладнити виконання рішення суду.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан Валентина Володимирівна про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано на розгляд до Козівського районного суду Тернопільської області та 01.07.2021 року справа надійшла на розгляд до Козівського районного суду Тернопільської області.

Згідно автоматизованого розподілу 01.07.2021 року справу було передано до провадження судді Козівського районного суду Тернопільської області Чорного І.А.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснено в межах процесуального строку, визначеного ч.1 ст.153 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови від 22.12.2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з незазначенням позивачем у поданій до суду заяві про забезпечення позову та позовній заяві обставин відмови відповідача ОСОБА_2 надати згоду на прийняття ним спадщини після смерті мами ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про недостатність обгрунтування позивачем існування спору між сторонами щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї копій документів, спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, шестимісячний строк, після якого відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину, закінчився ще 23.06.2020 року.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на дату звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу вчиняти дії з оформлення спадщини, тобто протягом періоду часу з 23.06.2020 року по 02.06.2021 року, відповідачу ОСОБА_2 не було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 суду надано не було, що, як наслідок, ставить під сумнів ефективність захисту прав та законних інтересів позивача шляхом вжиття судом обраного ним заходу забезпечення позову.

Крім того, позивачем в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не було обгрунтовано необхідності застосування самого заходу забезпечення позову - заборони вчинення будь-яких дій щодо спадкового майна померлої ОСОБА_3 , з огляду на те, що, по-перше, такими нотаріальними діями може бути не лише видача свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_2 , але й у разі задоволення позову - прийняття приватним нотаріусом відповідної заяви і від самого позивача, як спадкоємця, що за вказаної заборони дійсно може ускладнити виконання рішення суду; по-друге, заборона вчинення будь-яких дій з оформлення спадщини стосується невизначеного кола осіб та невизначених конкретно дій, що не відповідає наведеним в заяві про забезпечення позову обставинам на підтвердження необхідності вжиття такого заходу забезпечення, оскільки спадкоємцем, який може отримати свідоцтво про право на спадщину, позивачем визначена відповідач ОСОБА_2 , а наявності інших осіб, по відношенню до яких приватний нотаріус може вчиняти нотаріальні дії з оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3 , та які відповідно можуть бути відповідачами у справі, зі змісту як позовної заяви, так і заяви про забезпечення позову не вбачається.

З урахуванням предмету позову, позивачем також не доведена наявність такої підстави для забезпечення позову як ускладнення виконання майбутнього рішення суду, оскільки позов має немайновий характер і стосується визначення додаткового строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а не визнання за позивачем права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку.

При цьому судом враховується, що позивачем взагалі не зазначено, в чому саме полягає виконання рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та не доведено, яким чином не вжиття судом заходу забезпечення позову у даній справі може ускладнити чи унеможливити його виконання, в тому числі створити перешкоди для його звернення до нотаріуса із відповідною заявою на підставі такого рішення суду.

Крім того, ч.2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 шляхом подання до суду позовної заяви до ОСОБА_2 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті мами ОСОБА_3 , фактично оспорюється право іншого спадкоємця - відповідача ОСОБА_2 на спадкування належного спадкодавцю ОСОБА_3 майна.

Доказів звернення позивача ОСОБА_1 з відповідною заявою до приватного нотаріуса Штефана В.В. про подачу ним до суду позовної заяви до іншого спадкоємця ОСОБА_2 та зупинення у зв`язку з цим вчинення нотаріальних дій по спадковій справі №25/2020, а також відмови нотаріуса у прийнятті такої заяви, суду надано не було.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем ОСОБА_1 того, що не вжиття судом обраного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення його позовних вимог, оскільки позивач не скористався наданим йому правом особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обгрунтування позивачем обраного ним заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту його прав, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч.1 ст.149 ЦПК України підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим в забезпеченні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.7 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан Валентина Володимирівна про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Козівський районний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А.Чорний