ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5071/19

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/330/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ніжинський район електричних мереж Акціонерного товариства «Чернігівобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2020 року (ухвалене о 13:06) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, -

У С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Чернігівобленерго» про стягнення з відповідача на його користь 22 000 грн у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 10 000 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди та 1 536,80 грн сплаченого судового збору.

Позов обґрунтовував тим, що 04.06.2019 в період часу з 20-00 до 21-00 год під час повернення худоби з пасовища його корова української червоно-рябої молочної породи по кличці «Зірка» була уражена електрострумом через провід, обірваний з електростовпа, внаслідок чого тварина загинула на місці. Позивач був змушений здати тушу тварини заготівникам м`яса, від продажу якої отримав 8 000 грн, що є значно менше від реальної вартості корови, оскільки вартість корови аналогічної породи становить 30 000 грн.

Посадові особи відповідача належної перевірки та оцінки зазначеним подіям не надали, у відповідях на звернення позивача вказували, що факту загибелі корови не встановлено.

Посилаючись на ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, зазначав, що з АТ «Чернігівобленерго», як балансоутримувача зовнішніх електричних мереж в населених пунктах та власника джерела підвищеної небезпеки, підлягає стягненню завдана йому матеріальна шкода у сумі 22 000 грн.

Вказував, що він є особою похилого віку, страждає на підвищений артеріальний тиск, періодично проходить лікування в медичних закладах та отримує щомісячну пенсію у розмірі, який не є достатнім для задоволення життєвих потреб, а загибла корова була для його сім`ї додатковим джерелом доходу. Загибель корови сколихнула його здоров`я, він пережив стрес та душевні стражданні, чим завдано моральну шкоду, оцінену останнім у 10 000 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 12 000 грн у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 2 000 грн моральної шкоди та 672,35 грн витрат по сплаті судового збору, а всього стягнуто 14 672,35 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Чернігівобленерго» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що загибель корови через ураження електричним струмом з вини відповідача є припущенням, оскільки допустимим доказом діагнозу і причин загибелі є офіційний висновок органів ветеринарної медицини. Розтин корови не проводився, відповідно, причина хвороби чи травми, що призвели до вимушеного забою, не встановлювалась, тобто позивачем не надано необхідних доказів на підтвердження вини відповідача в отриманні травми коровою, викликаної неналежним виконанням ним своїх обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як обґрунтоване та законне, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що в даному спорі саме на відповідача, як на власника джерела підвищеної небезпеки, покладався обов`язок щодо доведення своєї невинуватості. У судових засіданнях позивачем неодноразово наголошувалось та було підтверджено належними доказами, що корова загинула на місці від ураження струмом.

Наголошує, що фінішною стадією ідентифікації тварини є саме оформлення і видача паспорту ВРХ, чому передує ряд дій, в тому числі, і нумерація тварини та прикріплення бирок з ідентифікаційними номерами.

Вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що в результаті неналежного обслуговування з боку АТ «Чернігівобленерго» повітряної лінії електропередачі, що є джерелом підвищеної небезпеки, позивачеві була завдана шкода, що виразилася в загибелі корови, а тому відповідальність за шкоду слід покласти на відповідача як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Визначаючи розмір заподіяної матеріальної шкоди, районним судом було взято за основу довідку про середню вартість корови аналогічної породи вагою 600 кг, вагу загиблої корови у 400 кг та отримані позивачем кошти від продажу корови на забій.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважав доведеним, що загибла корова була додатковим джерелом доходів позивача, який є непрацездатним пенсіонером за віком, врахувавши характер та обсяг моральних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості, оцінив її у сумі 2 000 грн.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що у власності позивача перебувала корова по кличці «Зірка», ІНФОРМАЦІЯ_1 , породи українська червоно-ряба молочна, робочий №7897, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , що підтверджується паспортом великої рогатої худоби серії НН № 866226 (11-12).

Згідно з довідкою Ніжинської районної державної лікарні ветеринарної медицини № 125 від 28.08.2019 належна ОСОБА_1 корова «Зірка» інд. № НОМЕР_2 на час проведення планових протиепізоотичних заходів у 2019 році клінічно була здорова (а.с. 13).

04.06.2019 депутатами Світанківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було складено акт про те, що 04.06.2020 о 20 год. 10 хв. вони прибули на АДРЕСА_1 та побачили, що належна ОСОБА_1 корова лежить мертва, біля неї знаходиться обірваний оголений провід, частина якого знаходиться на землі, а інша під`єднана до лінії електропередач (а.с. 14).

Цієї ж дати, 04.06.2019, депутатами Світанківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , власником корови ОСОБА_1 , в присутності свідків був складений акт про наступне:

04.06.2019 в період часу з 20 до 21 години по вул. М.Світайла в с. Світанок Ніжинського району Чернігівської області біля господарства № 44 належна ОСОБА_1 корова, повертаючись з пасовища була уражена електрострумом через провід, який був обірваний з електростовпа, значна частина якого знаходилася на землі. ОСОБА_1 , намагаючись врятувати тварину, кінцівки якої були заплутані у провід, за допомогою палиці відштовхнув провід від корови, однак врятувати її не вдалося. Внаслідок такого ураження струмом тварина загинула на місці. В подальшому власник великої рогатої худоби зателефонував до ветеринарної служби та Ніжинського РЕМ і повідомив про факт загибелі тварини та необхідність термінового прибуття бригади РЕМ на місце події. Бригада на місце події прибула лише через 1,5 год. Жодні необхідні документи, а також акти для фіксації вказаної події працівники РЕМ в присутності власника корови та свідків не складали та запевнили, що наступного дня до власника прибуде начальник РЕМ для врегулювання виниклої ситуації (а.с. 15).

На фотороздруківках, наданих позивачем до суду, зафіксовано загиблу корову поруч з обірваним дротом електропередачі (а.с. 16-19).

04.06.2019 ОСОБА_1 надіслав електронне звернення № ГО-9390503 на Урядовий контактний центр Урядова «гаряча лінія» 1545 (https://ukc.gov.ua/) з повідомленням про те, що 04.06.2019 у вечірній час в с. Світанок Ніжинського району Чернігівської області по вул. М.Світайла внаслідок ураження електричним струмом загинула його корова, що сталося, на його думку, внаслідок злочинної недбалості працівників Ніжинського РЕМ, а саме через оголений дріт електроструму, який знаходився без нагляду. З метою забезпечення можливості відшкодування заподіяної йому шкоди та притягнення до відповідальності винних осіб просив розглянути його звернення та надати вичерпну відповідь в письмовій формі. Звернення було розподілено на Чернігівську обласну державну адміністрацію (а.с. 21)

У відповідь на вказане електронне звернення ОСОБА_1 Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області листом від 19.06.2019 за №01-25/228 повідомила, що зовнішні електричні мережі в населених пунктах знаходяться на балансі АТ «Чернігівобленерго», їх експлуатаційне утримання здійснюється Ніжинським РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго». Ніжинська райдержадміністрація звернулася до балансоутримувача електромереж з проханням провести відповідне службове розслідування фактів, зазначених у зверненні, та здійснити відповідні дії щодо відшкодування збитків та притягнення до відповідальності посадових осіб Ніжинського РЕМ (а.с. 22)

У відповідь на електронне звернення ОСОБА_1 АТ «Чернігівобленерго» листом від 06.06.2019 № 11-17/5983 повідомило, що 04.06.2019 о 20-16 год. до чергового диспетчера Ніжинського РЕМ по телефону надійшло повідомлення про пошкодження повітряної лінії електропередачі 0,4 кВ в с. Світанок Ніжинського р-ну. Електропостачання було відновлено о 21-44 год. того ж дня після проведення ремонтно-відновлювальних робіт персоналом відокремленого підрозділу. При цьому, під час проведення робіт факту загибелі корови не встановлено. Зазначено, що заявником не було надано документального підтвердження вимог, зазначених у звернення, у зв`язку з чим товариство не має підстав для відшкодування збитків (а.с. 27, 28)

Листи аналогічного змісту від 18.07.2019 № Г-566/01-06/-687 та від 08.08.2019 № 107.01/4635/01-13 були направлені АТ «Чернігівобленерго» ОСОБА_1 у відповідь на його письмове звернення від 18.06.2019 та претензію про відшкодування матеріальних збитків у сумі 22 000 грн від 26.07.2019 (а.с. 23-26, 29-30).

Відповідно до довідки № 143 від 05.06.2019, виданої ПСП «Фортуна», середня вартість дійної корови породи червоно-ряба українська, 2008 року народження, вагою 600 кг, становить 30 000 грн (а.с. 20).

Згідно з довідкою Ніжинського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 20.09.2019 №438 ОСОБА_1 перебуває на обліку за місцем реєстрації у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком у розмірі 3 010,73 грн (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Частинами 1-4 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц, в якій з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30.09.2015 у справі № 6-780цс15 та від 11.10.2017 у справі № 6-1374цс17.

У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Наявними у матеріалах справи доказами, а саме, актами від 04.06.2019, складеними депутатами Світанківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області за участі власника корови ОСОБА_1 і в присутності свідків, які безпосередньо були присутні під час загибелі корови і на місці події, та показаннями свідків, наданими у суді першої інстанції, підтверджено факт загибелі належної позивачу корови 04.06.2019 від удару електрострумом від обірваного проводу зовнішніх електричних мереж, які знаходяться на балансі АТ «Чернігівобленерго».

Враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, висновок суду першої інстанції про те, що в результаті неналежного обслуговування з боку АТ «Чернігівобленерго» повітряної лінії електропередачі, що є джерелом підвищеної небезпеки, позивачеві була завдана шкода, що виразилася в загибелі корови, а тому відповідальність за шкоду слід покласти на відповідача як володільця джерела підвищеної небезпеки, є обґрунтованим та вірним по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що загибель корови через ураження електричним струмом з вини відповідача є припущенням, оскільки допустимим доказом діагнозу і причин загибелі є офіційний висновок органів ветеринарної медицини, розтин корови не проводився, відповідно, причина хвороби чи травми, що призвели до вимушеного забою, не встановлювалась, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів.

Дані доводи сторони відповідача були предметом оцінки суду першої інстанції та колегія суддів погоджується з тим, що складений представниками лікарні ветеринарної медицини акт щодо причин загибелі тварини не є єдиним належним доказом у подібних справах, а причини та обставини загибелі належної ОСОБА_1 тварини у повному обсязі підтверджуються письмовими доказами і показаннями свідків та жодним чином не спростовані відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 125/1333/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були вжиті всі можливі заходи з метою фіксації події загибелі належної йому корови (складання актів, телефонні повідомлення до ветеринарної служби та Ніжинського РЕМ про подію, фотофіксація, звернення на урядову «гарячу лінію»).

Натомість стороною відповідача, працівниками РЕМ, що приїжджали за викликом на місце події, жодні необхідні документи, акти не складались, дії для фіксації вказаної події та встановлення факту загибелі корови не проводились. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, підтвердження відсутності вини відповідача, наявності непереборної сили або умислу потерпілого, чи інших підстав, що виключають відповідальність відповідача, останнім не надано.

Доводів щодо розміру сум матеріальної та моральної шкоди, чи їх обрахунок, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: