Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 677/1150/20

07 червня 2021 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Кускової Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю,-

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на те що 27.01.2007 року між нею та відповідачем, укладено шлюб, який зареєстровано в відділі РАЦС Карсилівського районного управління Юстиції в Хмельницькій області, актовий запис № 19.

Зазначає, що за період перебування у шлюбі з відповідачем, окрема 15.04.2008 року, було в ПАТ «Альфа-Банк» на ім`я відповідача оформлено кредит, кошти якого ними було інвестовано в будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 , та на даний час кредит виплачено повністю, кредитний договір закрито.

На підставі рішення виконкому Красилівської міської ради № 1708 від 22.06.2010 року на ім`я відповідача 06.07.2010 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а сама на квартиру АДРЕСА_2 .

Вважає, що оскільки майно було отримано відповідачем в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, про що подали відповідну заяву.

В судове засідання відповідач не з`явилися, позовні вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення, про що подав відповідну заяву.

Дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Судом об`єктивно встановлено, що 27.01.2007 року між позивачем та відповідачем, укладено шлюб, який зареєстровано в відділі РАЦС Красилівського районного управління Юстиції в Хмельницькій області, актовий запис № 19.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2010 року № 26629150 вбачається, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення виконкому Красилівської міської ради № 1708 від 22.06.2010 року на ім`я відповідача 06.07.2010 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, тобто спірне майно придбано сторонами за час шлюбу та проживання однією сім`єю, подружжя мало спільний бюджет на час придбання спірного майна.

Відповідачем ОСОБА_2 не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, що є його процесуальним обов`язком.

Отже, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, суд приходить до висновку про те, що спірна квартира є спільним майном подружжя, оскільки відповідачем не доведено належними доказами того, що ця квартира була придбана за його особисті кошти, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтовані, в зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи задоволення позову, витрати, понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 848 грн. 80 коп.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Т.В. КУСКОВА