Справа № 755/8583/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 20 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву, відповідно до якої згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування і кредитування, як містяться в рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Кредитні правовідносини допускають правонаступництво, а отже, зобов`язання за кредитним договором перейшли до його спадкоємців та таким чином відбулась заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємцями померлого є відповідачі, які в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки на момент смерті спадкодавця були зареєстровані та постійно проживали разом з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. У встановленому законом порядку позивач 21 січня 2019 року направив претензію кредитора до Десятої Київської державної нотаріальної контори. 12 вересня 2019 року позивач на адресу відповідачів направив лист-претензію, в якій пред`явив свої вимоги, проте відповідачі вимоги кредитодавця не задовольнили. Розмір заборгованості за кредитним договором станом на 10 листопада 2019 року становить у розмірі 5516,58 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5519,58 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 грудня 2013 року станом на 10 листопада 2019 року у розмірі 5519,58 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

01 липня 2020 року ухвалою суду позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15 липня 2020 року ухвалою суду витребувано у Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02160, вул. Харківське шосе, 18, м. Київ) належним чином завірену довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 03 червня 2015 року; у Десятої Київської державної нотаріальної контори (02100, вул. Бажова, 13/9, м. Київ) належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 квітня 2021 року ухвалою суду залучено ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до участі у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. З гідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

20 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву, відповідно до якої згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування і кредитування, як містяться в рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а.с. 12, 13, 14-34, 66, 67-69).

14 червня 2018 року у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 35).

19 вересня 2019 року позивач на адресу відповідачів направив лист-претензію, в якій пред`явив свої вимоги (а.с. 40, 41, 42-43).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20 грудня 2013 року заборгованість ОСОБА_4 за невиконання умов договору станом на 10 листопада 2019 року становить у розмірі 5516,58 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5519,58 грн. (а.с. 9-10,11,118-119, 120).

18 січня 2019 року позивачем на адресу Третьої Київської державної нотаріальної контори направлено вимогу кредитора спадкодавця до спадкоємця боржника, яка перенаправлена до Десятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 37, 38, 39).

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 20 грудня 2013 року станом на 10 листопада 2019 року у розмірі 5519,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки на момент смерті спадкодавця були зареєстровані та постійно проживали разом з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_2 скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк та зазначив, що у червні 2015 року дружина померлого звернулася у відділення банку та повідомила про смерть ОСОБА_4 . Крім того, відповідач та його сестра відмовилися від прийняття спадщини, про що написали заяву до Десятої Київської державної нотаріальної контори.

Відповідач ОСОБА_2 скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк та зазначила, що відмовилися від прийняття спадщини, про що написали заяву до Десятої Київської державної нотаріальної контори.

Представник позивача скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив у встановлений строк, в якій зазначено, що відповідач повідомив банк про смерть позичальника 20 липня 2015 року. 14 листопада 2015 року банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника шляхом направлення претензії кредитора до Десятої Київської державної нотаріальної контори. Строк перевипущення картки до останнього дня 10.2017 року. Позивач звернувся до суду 11 червня 2020 року-до спливу строку позовної давності.

На підтвердження відповіді на відзив представником позивача надано претензію кредитора від 14 листопада 2015 року, яка направлена до Десятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 129-130, 131).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК України (в редакції на день виникнення правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно ст.1282 ЦК України (в редакції на день виникнення правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц роз`яснено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України (в редакції на день виникнення правовідносин) кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Судом встановлено, що 12 вересня 2015 року відповідачі відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що написали заяви до Десятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 168, 169).

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів одержання відповідачами в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором повністю.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 207, 634, 1046, 1048, 1049, 1054, 1218, 1220, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна