"29" червня 2021 р. Справа № 363/2197/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участю секретаря - Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2021 року від ОСОБА_1 до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява про роз`яснення рішення суду. В обґрунтування поданої заяви вказала, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 липня 2012 року за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи: Комунальне підприємство Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області Головного управління юстиції у Київській області про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі в порядку спадкування, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах по 1/2 частині кожному на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом на житловий будинок з усіма підсобними (надвірними) будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі вказаного рішення суду зареєстрували 30 серпня 2012 року у відповідності до вимог законодавства своє право власності на домоволодіння в рівних долях. У зв`язку з погіршенням відносин між власниками з приводу користування домоволодінням, яке складалось з двох житлових будинків 13 та 14, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про виділ своєї частки з спільного майна. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності на житловий будинок та підсобні (надвірні) будівлі задоволено. Виділено ОСОБА_2 , у натурі Ѕ частку нерухомого майна, яке розташоване на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, площею 0,1250 га, кадастровий номер :12:012:6003, за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності в цілому на житловий будинок, літера «Б» загальною площею 55, 2 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м. та підсобні (надвірні) будівлі, а саме: «В» погріб з шийкою, загальною площею 14,80 кв.м., II - каналізаційна споруда,№ 2 - ворота, № 9- огорожа, № 10 - хвіртка, № 11 ворота та Ѕ частину сарай літера «Г», загальною площею 23,25 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. На підставі даного рішення суду ОСОБА_2 14 березня 2019 року зареєстрував у відповідності до вимог законодавства своє право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 та провів відчуження будинку та своєї земельної ділянки. Заявник, також наразі бажає провести відчуження своєї частини спадкового майна, яке складається з земельної ділянки з кадастровим номером :12:012:6004, на якій знаходиться домоволодіння під АДРЕСА_3 , однак зробити цього не може, так як позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у відповідності до вимог законодавства, що підтверджується відмовою держреєстратора від 21 травня 2021 року за № 58274926, в якій зазначено, що рішенням суду не вирішувалося питання про виділення в натурі Ѕ частки нерухомого майна за ОСОБА_1 . На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду та просила роз`яснити рішення Вишгородського районного суду від 22 січня 2019 року в цивільній справі № 363/2197/18 та зазначити, що внаслідок виділу ОСОБА_2 1/2 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та визнання за ним права власності в цілому на житловий будинок під № 13 літера «Б» загальною площею 55, 2 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м. та підсобні (надвірні) будівлі, а саме: «В» погріб з шийкою, загальною площею 14,80 кв.м., II - каналізаційна споруда, № 2 - ворота, № 9- огорожа, № 10 - хвіртка, № 11 ворота та 1/2 частину сарай літера «Г», загальною площею 23,25 кв.м; право спільної часткової власності на все домоволодіння припинилося, а тому ОСОБА_1 є єдиним (самостійним) власником відокремленої частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , яке складається з житлового будинку літера «А» загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., веранда літера «а», ганок літера «а/г», 1/2 частину сарай літера «Г», гараж літера «Е», Е/огляд-оглядова яма гаража, № 1 огорожа, № 2 хвіртка, № 3,7 огорожа, № І колодязь питний.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 271 ЦПК України, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень суду касаційної інстанції щодо схожих правовідносин у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі", роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2019 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності на житловий будинок та підсобні (надвірні) будівлі задоволено. Виділено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у натурі Ѕ частку нерухомого майна, яке розташоване на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, площею 0,1250 га, кадастровий номер :12:012:6003, за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в цілому на житловий будинок, літера «Б» загальною площею 55, 2 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м. та підсобні (надвірні) будівлі, а саме: «В» погріб з шийкою, загальною площею 14,80 кв.м., II - каналізаційна споруда, № 2 - ворота, № 9- огорожа, № 10 - хвіртка, № 11 ворота та Ѕ частину сарай літера «Г», загальною площею 23,25 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

ОСОБА_1 звернувшись до суду із заявою про роз`яснення рішення суду просить суд роз`яснити рішення суду фактично змінивши його резолютивну частину, а саме зазначити, що внаслідок виділу ОСОБА_2 1/2 частини домоволодіння та визнання за ним права власності в цілому на житловий будинок під № 13 літера «Б» загальною площею 55, 2 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м. та підсобні (надвірні) будівлі, а саме: «В» погріб з шийкою, загальною площею 14,80 кв.м., II - каналізаційна споруда, № 2 - ворота, № 9- огорожа, № 10 - хвіртка, № 11 ворота та 1/2 частину сарай літера «Г», загальною площею 23,25 кв.м; право спільної часткової власності на все домоволодіння припинилося, а тому ОСОБА_1 є єдиним (самостійним) власником відокремленої частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , яке складається з житлового будинку літера «А» загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., веранда літера «а», ганок літера «а/г», 1/2 частину сарай літера «Г», гараж літера «Е», Е/огляд-оглядова яма гаража, № 1 огорожа, № 2 хвіртка, № 3,7 огорожа, № І колодязь питний.

Разом з тим, відповідно до вказано рішення суду, судом було встановлено, що заперечень з боку відповідача, щодо виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності не заявлено, відзиву не подано.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

В той же час, на момент звернення заявником до суду рішення суду набрало законної сили, відповідачем заяв про його перегляд не подавалося і не оскаржувалося. Як зазначила заявник та вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрував у відповідності до вимог законодавства своє право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 та провів відчуження будинку та своєї земельної ділянки.

Отже, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Таким чином, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Дослідивши зміст рішення Вишгородського районного суду від 22 січня 2019 року, суд дійшов висновку, що текст рішення суду труднощів для розуміння не викликає, суть рішення зрозуміла та не двозначна, спосіб, у який викладено зміст рішення, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння та виконання.

Проте, доводів та обґрунтування нечіткості чи то не розуміння судового рішення заявником вказано не було, з огляду на що, суд вважає за необхідне відмовити у такому роз`ясненні рішення суду.

Також зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник ставить питання, які стосуються лише порядку виконання рішення суду та не можуть бути вирішені в порядку, передбаченому ст. 271 ЦПК України, оскільки передбачене наведеною нормою права роз`яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для роз`яснення рішення суду, оскільки як вбачається з резолютивної частини зазначеного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2019 року, воно викладено чітко та зрозуміло, ухвалено в межах заявлених вимог, а вимоги викладені заявником в заяві фактично зводяться до незгоди із прийнятим судом рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260-261, 271, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя І.Ю. Котлярова