провадження № 2/752/2721/21
УХВАЛА

22.06.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в поряду загального позовного провадження клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» - адвоката Палієнка Андрія Вікторовича про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року, було вирішено відкласти розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року, було вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В червні 2021 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у даній справі до набранням законної сили рішення у справі № 910/2042/21, яка перебуває в провадженні Господарського суду м. Києва. В обґрунтування клопотання зазначено, що проаналізувавши зустрічні позовні вимоги було встановлено, що підставою на підтвердження своєї правової позиції та фактично єдиним доказом за зустрічним позовом є наказ Міністерства юстиції України № 4451/5 від 23.12.2020 року, якою було задоволено скаргу ОСОБА_1 . В лютому 2021 року позивач звернувся до Господарського суду м. Києва із позовом про визнання протиправним та скасування зазначеного наказу, та ухвалою суду від 19.02.2021 року у справі було відкрито провадження. Сторона позивача вказує, що скасування судом господарської юрисдикції зазначеного наказу може вплинути на розгляд Голосіївським районним судом м. Києва даної справи в частині зустрічного позову, а відтак розгляд даної справи до вирішення Господарським судом м. Києва справи № № 910/2042/21 є неможливим. Рішення у зазначеній справі може мати преюдиційний характер для учасників судової справи № 752/13486/20, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним клопотанням.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Інші учасники в судове засідання не з`явились. Судом по розгляд справи повідомлялись належним чином.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути клопотання сторони позивача за наведеної явки сторін.

Вислухавши думку представників відповідачів, оцінивши наведені представником позивача підстави для зупинення провадження у справі, суд приходить до наступного.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Виходячи з положень п. 6 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинена.

Під неможливістю розгляду цивільної справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

В силу статей 1 та 10 ЦПК, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд керується при розгляді справи принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

За частиною 3 статті 210 ЦПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, стадії розгляду цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про зупинення провадження у цивільній справі, оскільки, представником позивача подана заява про зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті, що є недопустимим в силу положень статей 210 та 252 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись статей 210, п. 6 ч.1 ст. 251, 252, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

В задоволенні клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» - адвоката Палієнка Андрія Вікторовича про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя Н.П. Чередніченко