Справа № 461/1111/19 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3077/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

за участі секретаря: Бадівської О.О.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування ухвал,-
ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування ухвал.
Позовні вимоги мотивувала тим, що її на праві особистої власності належить ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Окрім неї, власником ј частини вищевказаного будинку є ОСОБА_7 .
До неї, як власника ѕ частин житлового будинку АДРЕСА_1 , також перейшло право особистого користування земельною ділянкою площею 2026,5 кв.м. пл. АДРЕСА_2 ), яка на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №1627 від 26 листопада 1953 року, була залишена за будинком АДРЕСА_3 (цим же рішенням будинку АДРЕСА_3 присвоєно АДРЕСА_4 , в подальшому №28), що знаходилась в особистому користуванні її батька ОСОБА_8 .
На виконання вказаного рішення міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено обміри землі, що перебувала в особистому користуванні її батька і станом на 26 листопада 1953 рік встановлено, що площа земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 становить 2026,5 кв.м.
Зазначену земельну ділянку разом із будинком було придбано її дідом ОСОБА_9 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02 грудня 1899 року, переклад якого з польської мови на українську здійснено 31 жовтня 1945 року та засвідчено нотаріусом Львівської міської нотаріальної контори народного комісаріату юстиції УРСР 03 листопада 1945 року по реєстру №4334.
Після смерті ОСОБА_10 , вказана нерухомість була успадкована її батьком ОСОБА_11 .
Після смерті батька ОСОБА_12 вона з мамою користувалася вказаною ділянкою та сплачувала земельний податок.
Львівською міською радою не приймались рішення про вилучення земельної ділянки у неї, вона не давала згоду на вилучення такої і рішення суду з цього приводу також відсутнє.
10 вересня 2018 році вона подала у Львівську міську раду заяву про передачу її у власність земельну ділянку площею 0,08 га кадастровий номер :07:002:0009 на АДРЕСА_1 .
26 вересня 2018 року Департаментом містобудування Львівської міської ради її було надіслано відповідь №2407-4902, де було вказано, що ухвалою Львівської міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ), за рахунок земель, що не надані у власність або у користування.
Крім того, 27 листопада 2018 року на її звернення Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надало її інформацію про відсутність у неї станом на 2013 рік земельних ділянок у власності у м. Львові.
Також зазначала, що ухвалою Львівської міської ради №1422 від 05 квітня 2012 року внесено зміни в ухвалу Львівської міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 згідно якої у пункті 1 слова «для ведення садівництва» замінено словами «для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку».
З наведеного убачається, незаконна зміна цільового призначення земельної ділянки, а також позбавлення її права користуватися такою за призначенням.
У подальшому, ухвалою Львівської міської ради від 19 червня 2015 року №4815, було скасовано ухвали Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2021 року та №1422 від 05 квітня 2012 року.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2017 року по справі №461/2592/17 визнано протиправними дії Львівської міської ради та скасовано ухвалу Львівської міської ради №4815 від 19 січня 2015 року.
Тому на даний час, чинними залишаються ухвали Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2011 року та №1422 від 05 квітня 2012 року, які порушують її права та інтереси і є протиправними.
З урахуванням зазначених обставин, позивачка, на підставі ст.ст.13,14,19,144 Конституції України, ст.ст.3,12,116,118,152,140,141, 144,149 ЗУ України, просила:
визнати протиправною та скасувати ухвалу V сесії шостого скликання Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2011 року «Про надання ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 );
визнати протиправною та скасувати ухвалу VІІ сесії шостого скликання Львівської міської ради №1422 від 05 квітня 2012 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047»
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 08 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №1627 від 26.11.1953 року «Про розгляд матеріалів по обміру земель по квартах:...294...» що було прийняте на підставі розгляду представлених міським бюро технічної інвентаризації матеріалів по обміру земель та висновків міської земельної комісії про реєстрацію документів на право користування земельними ділянками було зокрема вирішено:
- Залишити у користуванні за будинком АДРЕСА_3 , (сьогодні будинок АДРЕСА_1 ) що знаходиться в особистому користуванні гр. ОСОБА_8 присадибну ділянку площею 2026,5 кв.м.
Доручити міжміському бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію документів на право користування згідно з цим рішенням, (копія рішення додана до позовної заяви);
- На виконання вказаного рішення міжміським бюро технічної інвентаризації, було проведено реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 площею 2026,5 кв.м., що підтверджується «Заключением о регистрации документов о праве пользования земельньїм участком АДРЕСА_3 », де зокрема зазначено розмір земельної ділянки по фактичному користуванні 2026,5 кв.м.
В тому числі: а) під будівлями 273,00 кв.м., з них піж житловими 231,2 кв.м., не житловими 41,8 кв.м.; б) під двором - кв.м.; в) під садом - 1753,5 кв.м., з них під фруктовим 1753,5 кв.м.
Користувач ОСОБА_8 .
Підстава користування Договір купівлі-продажу від 02.12.1899 року.
Кадастровий номер 203.
У період часу з 15.03.1990 року по 01.01.2002 року діяв Земельний кодекс Української РСР від 18.12.1990 року.
У абз.2 п.5 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18.12.1990 року №562-ХІІ передбачено, що «...громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування;..»
Вказує, що відповідачем - Львівською міською радою не подано до суду першої інстанції доказів про припинення права користування чи вилучення земельної ділянки, що закріплена за будинком АДРЕСА_1 , починаючи з часу користування такою та реєстрації -26.11.1953 року і до постановлення оскаржуваних ухвал 15.12.2011 року
Звертає увагу апеляційного суду на те, що приписами ст.121 Земельного кодексу України чітко визначено норми безоплатної передачі земельної ділянки громадянам і вказані положення цієї статті ніяким чином не підтверджують законність оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 15грудня 2011 року №1047 «Про погодження ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 )» для ведення садівництва та не підтверджує законність зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, а відтак законність Ухвали міської ради від 05 квітня 2012 року №1422, якою слова «для ведення садівництва" замінено словами «для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку».
Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 08 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Окрім того, рішення суду оскаржили треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
В Апеляційній скарзі посилаються на те, що ОСОБА_3 незаконно погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл па виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 для ведення садівництва, адже вказана земельна ділянка перебуває у користуванні позивача «без належного оформлення правовстановлюючих документів на землекористування ».
Також зазначають, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав у передбачені законом способи.
На думку скаржників судом не було враховано та досліджено подані у судовому засіданні докази, а саме: Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №1627 від 26 листопада 1953 року; Квитанції про сплату земельних зборів за період з 1953р. по теперішній час; Заключення про реєстрацію документів на користування земельною ділянкою АДРЕСА_3 .розміром 2026,5 кв.м. ( підстава - Договір купівлі -продажу від 02 грудня 1899, кадастровий №203) ОКП ЛОР «БТІ ТА ЄО» з 1953 рік; Схему Кварталу ОКП ЛОР «БТІ ТА ЄО`за 1953 рік;
Вказують, що ОСОБА_3 , яка ніколи не користувалася належними нам земельною ділянкою та садом, всупереч вимогам земельного законодавства Ухвалою міської ради від 15.12.2011 року №1047 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ) для ведення садівництва. В подальшому, з метою рейдерського захоплення їхньої земельної ділянки вже через чотири місяці, було змінено цільове призначення земельної ділянки з садівництва на будівництво та обслуговування індивідуального житлового будинку, що вбачається з Ухвали міської ради №1422 від 05 квітня 2012 року «Про погодження ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 )».
ОСОБА_3 , маючи погодження JIMP щодо місця розташування земельної ділянки та дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 )», на свій розсуд, обравши привабливу для неї частину нашої земельної ділянки самовільно визначила її межі, площу (0,08 га.) та параметри біля будинку АДРЕСА_1 .
Просять рішення Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/1111/19 від 08 серпня 2019 року скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника третьої особи: ОСОБА_3 ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 серпня 2019 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві особистої власності належить 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала 17 липня 1969 року після смерті свого батька ОСОБА_12 (т.1 а.с.71).
25 січня 2007 року нею успадковано ј частину вказаного будинку з відповідними господарськими будівлями, після смерті матері ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
Окрім неї, власником ј частини вищевказаного будинку є ОСОБА_7 .
ОСОБА_1 вважає, що до неї, як власника ѕ частин житлового будинку АДРЕСА_1 , також перейшло право особистого користування земельною ділянкою площею 2026,5 кв.м., яка на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №1627 від 26 листопада 1953 року, була залишена за будинком АДРЕСА_5 ).
До того, вказану земельну ділянку з будинком було придбано її дідусем ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 02 грудня 1899 року, а в подальшому, у 1930 році було успадковано її батьком - ОСОБА_14 .
У той же час, згідно довідки Держгеокадастру від 27 листопада 2018 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 (згідно представленого плану земельної ділянки) частково входить в межі земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_15 , АДРЕСА_1 без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування частково відноситься до земель м. Львова які не надані у власність або користування (згідно списку землекористувачів та землевласників Галицького району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06 лютого 1998 року за №51 «Про інвентаризацію земель м. Львова») та частково входить в межі земельної ділянки площею 0,0800 га кадастровий номер: :07:002:0009 (а.с.22).
Ухвалою п`ятої сесії шостого скликання Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2011 року «Про погодження ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 )», погоджено ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га на АДРЕСА_1 ) у власність для ведення садівництва за рахунок земель, що не надані у власність або користування (т.2 а.с.32;109).

Ухвалою сьомої сесії шостого скликання Львівської міської ради №1422 від 05 квітня 2012 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 «Про погодження гр.. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на

АДРЕСА_6 . У тексті ухвали слова «ст.ст.12,35,118,121 Земельного кодексу України» замінити словами ст.ст.12,40,118,121 Земельного кодексу України».

1.2. У пункті 1 слова «для ведення садівництва» замінити словами «для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку» (т.1а.с.31;110).

У подальшому, ухвалою Львівської міської ради від 19 червня 2015 року №4815, було скасовано ухвали Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2021 року та №1422 від 05 квітня 2012 року (т.1 а.с.30)
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2017 року по справі №461/2592/17 визнано протиправними дії Львівської міської ради та скасовано ухвалу Львівської міської ради №4815 від 19 червня 2015 року «Про скасування ухвали Львівської міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 «Про погодження гр.. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 )».
Отже, на даний час, чинними залишаються ухвали Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2011 року та №1422 від 05 квітня 2012 року, які оскаржує позивачка вважаючи їх протиправними і такими, що порушуюь її права та інтереси.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року (в редакції на час пред`явлення позову) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України, частина перша статті 10 ЦПК України 2004 року).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Звернувшись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 просила визнати протиправною та скасувати ухвалу V сесії шостого скликання Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2011 року «Про погодження ОСОБА_3 місця для розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 )»;
визнати протиправною та скасувати ухвалу VІІ сесії шостого скликання Львівської міської ради №1422 від 05 квітня 2012 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047», згідно якої змінено цільове призначення земельної ділянки із «ведення садівництва» на «будівництво та обслуговування індивідуального житлового будинку».
Тобто, позивачка просить скасувати ухвали Львівської міської ради згідно яких погоджено ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки, надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0800 га на АДРЕСА_1 та змінено цільове призначення зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправними і скасування ухвали V сесії шостого скликання Львівської міської ради №1047 від 15 грудня 2011 року «Про погодження ОСОБА_3 місця для розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 )» та ухвали VІІ сесії шостого скликання Львівської міської ради №1422 від 05 квітня 2012 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047».
Роз`яснино позивачці, що спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства (а.с.15-19).
Отже, заявлені позивачкою вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_3 і не можуть бути розглянуті судом і вирішені без залучення її співвідповідачем у цій справі, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Проте, ОСОБА_3 до участі в справі в якості співвідповідача не залучена, клопотань про її залучення співвідповідачем за цим позовом позивачка не заявляла, що є підставою для відмови в задоволенні позову внаслідок неналежного складу відповідачів.
З урахуванням вищезазначеного апеляційні скарги ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягають до задоволення частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 серпня 2019 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_16 .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 08 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування ухвал відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Левик Я.А.

Шандра М.М.