Ухвала

18 червня 2021 року

м. Київ

справа № 265/6284/20

провадження № 61-9331ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 13 січня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 14 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок шкоди, завданої каліцтвом,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просив суд солідарно стягнути з відповідачів 77 884,40 грн за період із 15 жовтня 2016 року до кінця 2020 року в рахунок відшкодування втраченого ним заробітку внаслідок зменшення на 40% загальної працездатності, а починаючи із 01 січня 2021 року стягнути з обох відповідачів солідарно втрачений заробіток внаслідок зменшення загальної працездатності на весь час стійкої втрати ним працездатності 40% від мінімальної заробітної плати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_2 втрачений заробіток внаслідок зменшення на 40 відсотків загальної працездатності за період з 24 лютого 2017 року до 31 грудня 2020 року в розмірі 74 042,97 грн, втрачений заробіток внаслідок зменшення загальної працездатності в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, починаючи з 01 січня 2021 року і на весь час втрати ОСОБА_1 працездатності 40 відсотків, в розмірі 2 400 грн щомісячно, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 13 січня 2021 року залишено без змін.

31 травня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 13 січня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 14 травня 2021 року у цивільній справі № 265/6284/20.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 265/6284/20.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року

(справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктами 1, 5 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у розглядуваній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01 січня 2021 року

(2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа № 265/6284/20 є малозначною в силу закону.

На належність справи № 265/6284/20 до категорії малозначних вказували і суди попередніх інстанцій, зокрема Орджонікідзевський районний суду

м. Маріуполя Донецької області в ухвалі від 30 вересня 2020 року про відкриття провадження у справі та Донецькій апеляційний суд в ухвалі

від 11 лютого 2021 року про відкриття апеляційного провадження.

Таким чином належність справи № 265/6284/20 до категорії малозначних була передбачуваною для її учасників.

ОСОБА_1 посилався на те, що справа № 265/6284/20 має для нього виняткове значення, а крім того він позбавлений можливості спростувати обставини встановлені оскаржуваними судовими рішеннями при розгляді іншої справи № 265/3896/19 за його позовом до тих самих відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Позивач не був позбавлений можливості доводити свої вимоги в судах двох інстанцій, які вирішували спір по суті. Визначення порядку заявлення ОСОБА_1 вимог про відшкодування шкоди, а саме їх викладення в одній чи декількох позовних заявах є правом позивача, яке він реалізував на власний розсуд.

Незгода ОСОБА_1 із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. При цьому доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі та незгоду із обставинами встановленими судами попередніх інстанцій.

Натомість встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Апеляційним судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за частиною другою статті 286 КК України

до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки за порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок яких ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Доводи ОСОБА_1 у касаційній скарзі про те, що ОСОБА_3 також має нести кримінальну відповідальність, виходять за межі розгляду цивільної справи та можуть бути перевірені в межах кримінального провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі; належність справи до категорії малозначних була передбачуваною; позивач реалізував своє право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховним Судом не встановлена, а тому відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду клопотання заявника про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року в цивільній справі № 265/6284/20.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта