Справа № 201/5244/20
Провадження № 2/201/381/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання рішення про державну реєстрацію права власності незаконним, його скасування, та про визнання права власності (а.с.№3-6).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2020р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.06.2020р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с.№22).

Ухвалою суду від 24.09.2020р. було задоволено клопотання представника позивачки та витребувані докази (а.с.№32).

Позивачка тричі уточнювала позовні вимоги, та остаточною редакцією позовних вимог є позовні вимоги в редакції від 11.02.2021р., де заявлено про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 647 000грн. (а.с.№78-79).

Після останнього уточнення позовних вимог в редакції від 11.02.2021р., третя особа за первісним позовом в редакції від 04.06.2020р. - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР виключений зі складу учасників у справі та не повідомлявся про дату розгляду справи судом і копія уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 11.02.2021р., вже не направлялась через те, що позивачкою було змінено предмет та підстави позову.

В обґрунтування позовних вимог в редакції від 11.02.2021р. представник позивачки -Келембет І.М. (діє на підставі ордеру серія ДП №617/036 від 02.01.2020р. - а.с.№18) послалася на те, що протягом 2014р.-2016р. років позивачка надавала частинами грошові кошти в розмірі 300 000грн. своїй доньці ОСОБА_2 на придбання на ім`я ОСОБА_1 квартири в м. Дніпро. Відповідачка отримані кошти використала начебто від імені ОСОБА_1 , як пайовий внесок, на загальну суму 282 000грн. для участі у пайовому будівництві житлового комплексу по АДРЕСА_1 . 14.04.2018р. позивачка передала відповідачці 347 000 грн. для проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_2 . 12.05.2020р. позивачці стало відомо, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі довідки № 81 від 15.11.2016р. ОК «ЖБК «Перемога-1» зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_2 . Зазначаючи про безпідставне набуття відповідачкою грошових коштів, представник позивачки просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 647 000грн. разом із судовими витратами по сплаті судового збору.

В поданому суду 15.02.2021р. клопотанні представник позивачки просила провести розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити (а.с.№81-82).

Відповідачка ОСОБА_2 , отримавши уточнену позовну заяву в редакції від 11.02.2021р. (а.с.№79) подала до суду 15.02.2021р. заяву, в якій зазначала, що не аперечує факту отримання грошових коштів у розмірі 647 000 грн. від матері ОСОБА_1 , які вона вносила як пайовик внесок для участі у пайовому будівництві житлового комплексу по АДРЕСА_1 , а також використовувала ці гроші на ремонт цієї квартири. В своїй заяві відповідачка також просила справу розглядати за її відсутності (а.с.№84-85).

Оскільки відповідачка визнала позовні вимоги, наявні підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні 15.02.2021р. (положення ч.3 ст. 200 ЦПК України).

З урахуванням заяв представника позивачки та відповідачки, розгляд справи в підготовчому засіданні 15.02.2021р. здійснювався у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в уточненій редакції, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги в редакції від 15.02.2021р. підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.12.2014р. ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 90 000грн. для несення пайового внеску на купівлю квартири, що підтверджується копією відповідної розписки (а.с.№62).

13.11.2015р. ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 140 000грн. для внесення пайового внеску на купівлю квартири, що підтверджується копією відповідної розписки (а.с.№63).

15.09.2016р. позивачка передала відповідачці ще 90 000грн. для виплати пайового внеску за купівлю квартири, що підтверджується копією розписки (а.с.№64).

Крім того, 14.04.2018р. відповідачкою видана розписка про отримання грошових коштів в розмірі 647 000грн. для участі у пайовому будівництві житлового комплексу в АДРЕСА_1 , а саме для пайового внеску і ремонту квартири з подальшим оформленням права власності на вказану квартиру за позивачкою ОСОБА_1 (а.с.№80).

Втім, з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна станом на 12.05.2020р. вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2 (а.с.№7-8).

Отже, своїх зобов`язань по оформленню права власності на квартиру АДРЕСА_2 саме на ОСОБА_1 , відповідачка не виконала.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок iншої особи; 3) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу та згідно ст. 526 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019р. по справі № 759/1206/17 зазначив, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.09.2018р. у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12.09.2018р. у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12.12.2018р. у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18).

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду справи, з урахуванням наданих доказів, судом встановлена відсутність існування у сторін наміру в майбутньому укласти будь-який договір щодо спірних грошових коштів.

Відповідачка на спростування правомірності набуття від позивачки спірних коштів не надала жодних належних та допустимих доказів, визнала позовні вимоги, а тому відсутні підстави вважати, що грошові кошти в розмірі 647 000грн. є правомірно набутими, і суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити в повному обсязі.

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилася на стягнення грошових коштів рішенням суду, отже обставини отримання відповідачкою від позивачки грошових коштів на загальну суму 647 000грн. та невиконання нею взятих зобов`язань по оформленню квартири на матір, не потребують доказування.

Підводячи підсумок вищевикладеному, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 647 000грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 470грн. 50коп. (а.с.№2).

На підставі викладеного, керуючись постановами Верховного Суду від 17.04.2019р. у справі № 759/1206/17, від 10.09.2018р. у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12.09.2018р. у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12.12.2018р. у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18), ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч. 1 ст. 82, ст.ст.89, 128-131, ч. 3 ст. 200, ст.ст. 223, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштівзадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 647 000грн. (шістсот сорок сім тисяч грн.)

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 6 470грн. 50коп. (шість тисяч чотириста сімдесят грн. 50коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.