Справа № 930/1121/21
№2/930/562/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2021 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що У вересні 2019 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , так як у ОСОБА_2 повної суми по розрахунку за частину житлового будинку не вистачало вона попросила оформити позику у формі розписки, у відповідності до якої Відповідач зобов`язується повернути борг-грошову позику в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот доларів США 00 центів) в строк до кінця травня 2020 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою Відповідача від 22.02.2020 року.

Грошові кошти у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот доларів США 00 центів) передані Відповідачу, що підтверджується розпискою від 22.02.2020 р. написаною та підписаною самим Відповідачем.

Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 5 квітня 2021 року 1 долар США дорівнює 27.955 українським гривням.

Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем на 5 квітня 2021 року складає 44 729 грн.(сорок чотири тисячі сімсот двадцять дев`ять гривень)

Строк повернення у розписці вказаний до 22.02.2020 р.

На звернення Позивача про повернення суми боргу Відповідач не реагує і таким чином досудовий порядок вирішення спору неможливий і законодавством не передбачений.

Неправомірною бездіяльністю відповідача з невчасного повернення коштів за договором позики позивачці також завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 3 500 ( три тисячі п`ятсот грн.), яка полягає в порушені її звичайних обставин користуватися грошовими коштами в сімейних цілях із цих обставин у позивачки в сім`ї виникають часті скандали, сварки, значно погіршився стан її самопочуття, здоров`я.

У зв"язку із даними обставинами позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вимоги позовної заяви підтримує, просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, надіслала в суд заяву, у якій вимоги позовної заяви визнає, не заперечує проти їх задоволення, розглянути справу без її участі.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Суд, ознайомившись з матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Так судом встановлено, що у вересні 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , так як у ОСОБА_2 повної суми по розрахунку за частину житлового будинку не вистачало вона попросила оформити позику у формі розписки, у відповідності до якої Відповідач зобов`язується повернути борг-грошову позику в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот доларів США 00 центів) в строк до кінця травня 2020 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою Відповідача від 22.02.2020 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості за договором укладеного між сторонами. Після укладення цього договору позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач взагалі не виконала свої зобов`язання. Оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, сума боргу відповідачкою досі не повернута, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту.

При викладених обставинах, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення боргу підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 202, 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 133, 141, 263-265, 272, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 суму основного боргу у розмірі 44 729 грн. (сорок чотири тисячі сімсот двадцять дев`ять) гривень, що еквівалентно 1 600 доларів США, відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції - 4 458,47 грн. ( чотири тисячі чотириста п`ятдесят вісім гривень сорок сім коп.), відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми - 1 135,99 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дев`яносто дев`ять коп..), моральну шкоду - 3 500 грн. ( три тисячі п`ятсот гривень)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Алєксєєнко