КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/6330/19 Головуючий у 1-й інст. - Кошель Б.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/507/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Русинчук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Білоуса Андрія Володимировича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Кошель Б.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання іпотеки припиненою та стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», а якому просить

визнати припиненим договір іпотеки від 14.11.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного округу Римаренко Ю.В. і зареєстрований за №5228, за яким передано в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 149,50 кв.м. в тому числі житловою площею 93,40 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2227 га за адресою АДРЕСА_1 ,

зняти заборону відчуження нерухомого майна, яке належить їй на праві власності, накладену приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Римаренком Ю.В. за договором іпотеки від 14.11.2007 року за № 5228, додаткові дані - заборона за № 5229,

вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 6029899 від 14.11.2007 року про накладення заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , об`єкт обтяження: будинок загальною площею 149,50 кв.м в тому числі житловою площею - 93,40 кв.м, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 19667793,

вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 6030099 від 14.11.2007 року про накладення заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , об`єкт обтяження: земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,2227 га адреса: АДРЕСА_1 ,

вилучити з Державного реєстру іпотек запис № 6030813 від 14.11.2007 року, об`єкт обтяження: будинок загальною площею 149,50 кв.м в тому числі житловою площею - 93,40 кв.м, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН :19667793, земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,2227 га адреса: АДРЕСА_1 , будинок земельна ділянка,

стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість яка складається із надмірно сплачених коштів за кредитним договором №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року в розмірі 142602,87 грн. та пені в розмірі 2 455 621,42 грн.,

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Посилається на те, що 13 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №КІСWGA00000139 на придбання будівельних матеріалів та будівництво господарських приміщень, строком до 13.11.2017 року. В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 14.11.20107 року між банком та позивачкою було укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку будинок загальною площею 149,50 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2227 га на якій розташований будинок. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 09.11.2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке залишено без змін постановою Верховного суду від 04.10.2018 року. Позивачка стверджує, що вона в повному обсязі погасила заборгованість за кредитним договором №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року, у зв`язку із цим, іпотека на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 припинилась. Вважає, що повністю погасила заборгованість за кредитним договором 20.03.2013 року, після чого сплатила на користь ПАТ КБ «Приватбанк» ще грошові кошти в розмірі 142 602,87 грн. Внаслідок того, що ПАТ КБ «Приватбанк» не повертав зайвосплачені кошти, позивачка вважає такі дії протиправними і просила стягнути пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення в розмірі 2 455 621,42 грн.

РішеннямБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано припиненими зобов`язання за іпотечним договором від 14.11.2007 року який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного округу Римаренко Ю.В. і зареєстрований за №5228, за яким передано в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 149,50 кв.м, в тому числі житловою площею 93,40 кв.м за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2227 га за адресою АДРЕСА_1 .

Знято заборону відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, накладену приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Римаренком Ю.В. за договором іпотеки від 14.11.2007 за № 5228, додаткові дані - заборона за № 5229

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 6029899 від 14.11.2007 року про накладення заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , об`єкт обтяження: будинок загальною площею 149,50 кв.м, в тому числі житловою площею - 93,40 кв.м, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН :19667793.

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 6030099 від 14.11.2007 року про накладення заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , об`єкт обтяження: земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,2227 га адреса: АДРЕСА_1 .

Вилучено з Державного реєстру іпотек запис № 6030813 від 14.11.2007 року, об`єкт обтяження: будинок загальною площею 149,50 кв.м, в тому числі житловою площею - 93,40 кв.м, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН:19667793, земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,2227 га адреса: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість, яка складається із надмірно сплачених коштів за кредитним договором №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року в розмірі 142602,87 грн.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Білоус Андрій Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволеного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 . Стягнути з позивача судові витрати.

Посилається на те, що Висновок експерта СП «Західно - Український Експертно - Консультативний Центр», яким керувався суд при ухваленні рішення, містить неточності і не відповідає в повній мірі пунктам кредитного договору №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року. Розрахунок зроблений експертом не може слугувати належними доказом, оскільки не досліджено за рахунок яких коштів було здійснено страхові платежі, чи погашались вони вчасно позичальником згідно умов кредитного договору, розрахунок загальної заборгованості по кредиту зроблений експертом не містить жодного страхового платежу та кошти, які спрямовувались на погашення чергових страхових платежів. Позичальником кошти вносились не своєчасно, не в повних розмірах, окремі місяці взагалі не сплачувались, тому банк нараховував штрафні санкції у зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань. Проте експертом при здійсненні розрахунку вказана обставина не була врахована та було здійснено розрахунок без врахування пунктів 3.7,4.1,4.3 кредитного договору. Суд не перевірив порядок сплати страхових платежів, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору.

ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу в якому заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що відповідач ігнорує рішення Верховного Суду і подає до суду виписку по рахунку, яка вже була визнана неналежним та недопустимим доказом у рішенні Верховного Суду у справі №357/16547/15-ц. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, який подано відповідачем 21.10.2019 року, однак у відзиві не згадується про страхові платежі, які відповідач сплачував від імені ОСОБА_1 , також не долучено до відзиву копію договору особистого страхування та копію договору страхування іпотечного майна. Натомість копії вказаних документів відповідач долучив до апеляційної скарги та не обґрунтував чому ці документи не були ним подані до відзиву на позовну заяву. Крім того, розрахунок заборгованості, який було долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву здійснено з урахуванням підвищеної відсоткової ставки по кредиту, тому розрахунок заборгованості є незаконним.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що основне зобов`язання за кредитним договором № KICWGA00000139 від 13.11.2007 року є припиненим належним його виконанням, до того ж рахується переплата в сумі 142 115,28 грн., тому є припиненим іпотечний договір від 14 листопада 2007 року

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Проте, ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки на належні позивачу житловий будинок та земельну ділянку не звертався, заборона їх відчуження на даний час чинна.

На даний час у позивача існує перешкода щодо розпорядження належними їй житловим будинком та земельною ділянкою, оскільки в Державному реєстрі іпотек є заборона на їх відчуження.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 13.11.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір № KICWGA00000139.

Відповідно до п. 7.1 договору банк взяв на себе зобов`язання надати «позичальнику» кредитні кошти на строк з 13.11.2007 року по 13.11.2017 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 136 100,00 грн. на наступні цілі: придбання будівельних матеріалів та будівництву господарських приміщень 120 000,00 грн., а також у розмірі 16 100,00 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з «20» по «26» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2191,36 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 14.11.2007 року було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного округу Римаренко Ю.В. і зареєстрований за №5228, за умовами якого передано в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 149,50 кв.м., в тому числі житловою площею 93,40 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2227 га, на якій розташований вказаний будинок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 лютого 2017 року та постановою Верховного суду від 04жовтня 2018 року у справі №357/16547/15ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості станом на 30.09.2015 року в розмірі 97 100,94 грн. по кредитному договору № KICWGA00000139 від 13.11.2007 року, з підстав недоведеності розміру заборгованості. В мотивувальнійчастині рішення встановлено факт неправомірного підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 01.02.2008 року, не доведення ПАТ КБ «Приватбанк» розміру коштів сплачених як страховий платіж в розмірі 16 100,00 грн.

ОСОБА_1 надала до суду розрахунок кредитної заборгованості виходячи із отриманого кредиту в розмірі 120000,00 грн., без врахування суми страхових платежів в розмірі 16 100,00 грн. За період з 13.11.2017 року по 11.02.2013 року відсоткова ставка за кредитом становила 15% річних. Збільшена відсоткова ставка за кредитом в розмірі 26,88% річних почала діяти з 11.02.2013 року. Як вбачається із наданого розрахунку, станом на 25.03.2013 року, ОСОБА_1 погасила заборгованість по кредитному договору в повному розмірі та мала переплату в розмірі 3098,92 грн. Розрахунок заборгованості був проведений з урахуванням щомісячної винагороди 0,2% річних в розмірі 240,00 грн. щомісяця. Отже, розрахунок заборгованості було здійснено з урахуванням положень кредитного договору. В період з 25.04.2013 року по 19.09.2016 року ОСОБА_1 додатково сплатила на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 139 503,95 грн., що підтверджується випискою ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до висновку № 855 експертного економічного дослідження проведеного за запитом адвоката від 24.10.2019 року, наданого 28.10.2019 року судовим експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Родич О.В., дослідженням поданих документів, встановлено, що розрахунок заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 19.09.2016 року по кредиту ОСОБА_1 , не відповідає умовам Кредитного договору №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року. За наявними документами, після здійснених розрахунків, судовим експертом встановлено, що заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед Банком ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року станом на 19.09.2016 року відсутня, в зв`язку із тим, що станом на 25.03.2013 року позичальником ОСОБА_1 було здійснено погашення кредиту в повному обсязі. З 25.03.2013 року по 19.09.2016 року рахується переплата в сумі 142 115,28 грн.

Суд правильно визнав вказаний висновок експерта належним та допустимим доказом у справі, оскільки він повністю відповідає вимогам положень статей 76,77,79-80, 102 ЦПК України.

ПАТ КБ «Приватбанк» не надав до суду належних та допустимих доказів на спростування відсутності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про повне виконання позивачем умов кредитного договору саме 25.03.2013 року та про відсутність у неї будь-якої заборгованості перед Банком за кредитним договором на час звернення до суду з даним позовом, що в свою чергу свідчить про припинення вказаного зобов`язання його виконанням.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

При цьому основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Таким чином, припинення іпотеки, як засобу забезпечення виконання зобов`язання, пов`язано з припиненням основного зобов`язання, в даному випадку з припиненням зобов`язань позивача ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором та договором іпотеки.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи, що основне зобов`язання за кредитним договором № KICWGA00000139 від 13.11.2007 року є припиненим належним його виконанням, до того ж рахується переплата в сумі 142 115,28 грн., то, відповідно, є припиненим іпотечний договір від 14 листопада 2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Згідно ч.3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 19 Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Статтею 30 цього Закону встановлено відповідальність у сфері державної реєстрації прав та передбачено, що дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином,рішення суду про визнання припиненою іпотеки є підставою для проведення державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом відповідних реєстраційних дій по зняття обтяжень та обмежень майна позивача.

Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки на належні позивачу житловий будинок та земельну ділянку не звертався, заборона їх відчуження на даний час чинна.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення відповідачем перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

На даний час у позивача існує перешкода щодо розпорядження належними їй житловим будинком та земельною ділянкою, оскільки в Державному реєстрі іпотек є заборона на їх відчуження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» в частині визнання обтяження будинку та земельної ділянки іпотекою припиненим, скасування заборони на нерухоме майно і подальшого вилучення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотек та стягнення надмірно сплачених коштів підлягають задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок зроблений експертом у Висновку №855 від 28.10.2019 року не може слугувати належним доказом у справі, оскільки експертом при розрахунку не враховано страхові платежі, апеляційний суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься розрахунок Банку, долучений до відзиву на позовну заяву, яким за словами представника Банку начеб-то спростовується розрахунок судового експерта. Проте, вказаний розрахунок заборгованості не відображає дійсних сум, оскільки він здійснений з урахуванням підвищеної процентної ставки по кредиту з 01 лютого 2009 року з «15» до «26,88».

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року у справі №357/16547/15-ц «Ураховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не надав належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, при цьому суд першої інстанції на виконання вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України сприяв сторонам у здійсненні їх прав шляхом витребування документів та призначення судової економічної експертизи, а тому з урахуванням фундаментальних принципів цивільного судочинства - змагальність та диспозитивність, суди попередніх інстанцій дійшли законного та обгрунтованого висновку про недоведеність заявником позовних вимог.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій у порушення норм процесуального права самостійно не визначили розмір заборгованості за кредитним договором, не зобов`язали позивача надати більш повний та детальний розрахунок, не урахували право відповідача надати контррозрахунок є безпідставними, оскільки з матеріалів справи убачається, що суд першої інстанції витребовував у позивача необхідні для здійснення розрахунку заборгованості матеріали, призначив судову економічну експертизу, тобто вчинив усі необхідні дії, передбачені частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо правомірності підвищення процентної ставки з 01 лютого 2009 року в односторонньому порядку є необгрунтованими, оскільки банк порушив процедуру зміни умов договору.

Не заслуговують на увагу також твердження заявника щодо наявності підстав для включення страхових платежів до суми заборгованості за кредитним договором у зв`язку укладенням між сторонами договору іпотеки від14 листопада 2007 року, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» на порушення частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не надав копії договору іпотеки протягом розгляду справи у судах попередніх інстанцій, а долучена ним до касаційної скарги копія цього договору, не може бути прийнята судом касаційної інстанції до уваги, з огляду на положення частини першої статті 400 ЦПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції не має права досліджувати нові докази та надавати їм оцінку».

Крім того, Верховний Суд у справі №357/16547/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості встановив факт неправомірності збільшення процентної ставки до 26,88% з 01 лютого 2009 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позичальника про збільшення процентної ставки.

Тому наданий відповідачем до суду розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору та є незаконним і не береться судом до уваги.

Доводи апеляційної скарги про сплату страхових платежів на суму 16 100 грн. апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно виписки з 13.11.2007 року по 30.09.2019 року рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в той час як відповідно до умов кредитного договору банк відкрив позичальнику рахунок №2909.6.053115.636, операції щодо страхових платежів здійснено на загальну суму 14 490 грн. У висновку №855 від 28.10.2019 року судовим експертом досліджувалось питання сплати страхових внесків, а у наданих до суду апеляційної інстанції договорах особистого страхування та іпотечного майна вбачається відмінність рахунків для оплати страхових платежів від рахунків, на які ніби-то сплачувались такі платежі, що спростовує доводи банку про сплату будь - яких страхових платежів.

Інших доводів в чому полягає незаконність ухваленого судового рішення апеляційна скарга не містить.

За встановлених обставин справи доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Білоуса Андрія Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2021 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.