КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/15/21
УХВАЛА

18.02.2021

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича, подану по справі №520/13553/15-ц за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича, в якій просить суд

визнати дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича з відмови у знятті арешту, який накладено 02 вересня 2019 року на майно боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 55834292 - неправомірними;

зобов`язати старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , який накладено 02 вересня 2019 року по виконавчому провадженню №55834292.

В обґрунтування наданої скарги скаржник посилається на те, що в провадженні старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Р.В. знаходиться виконавче провадження № 55834292 по примусовому виконанню виконавчого листа №520/13553/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 06 лютого 2018 року про стягнення з нього - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 30 вересня 2015 року до дня досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скаржник зазначає, що після відкриття виконавчого провадження він почав виконувати свої зобов`язання, проте, у зв`язку із необізнаністю про необхідність подання державному виконавцю доказів сплати аліментів, 02 вересня 2019 року державним виконавцем винесено низку постанов, як заходів забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, в тому числі, і постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що йому належить.

Як стверджує ОСОБА_1 , він має можливість та бажання сплачувати аліменти, що підтверджується деклараціями про його майновий стан ФОП та квитанціями про сплату аліментів, не має та не мав заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом №520/13553/15- ц, у зв`язку з чим, 19 серпня 2020 року подав заяву про зняття арешту з його майна, проте, телефоном йому було повідомлено про неможливість задоволення його заяви.

Таким чином, з посиланням на положення ст.ст. 19, 24, 41 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 1, 56, 59, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 вважає, що ним доведено відсутність заборгованості, спроможність та бажання виконувати покладені на нього обов`язки по сплаті аліментів, а державним виконавцем неправомірно відмовлено у розгляді та задоволенні його заяви про зняття арешту.

При цьому, скаржник вказує, що він, як учасник виконавчого провадження, як громадянин правової держави, має право на те, щоб державний виконавець при здійсненні владних повноважень діяв у спосіб та у межах повноважень, які визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами, в противному випадку, його дії не ґрунтуються на законі, що тягне за собою неминуче скасування наслідків таких дій.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 07.09.2020року було прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича, подану по справі №520/13553/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

13.10.2020 року до канцелярії суду від старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича надійшов відзив проти скарги, в якому державний виконавець просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву державний виконавець посилається на те, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчий документ - виконавчий лист №520/13553/15-ц, виданий 06.02.2018 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 у розмірі 4000,00 грн. Щомісячно, починаючи з 30.09.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Державний виконавець вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 27.02.2018 року ВП №55834292, 27.08.2019 року здійснено розрахунок заборгованості згідно якого станом на01.08.2019 року заборгованість зі сплати аліментів складала 40000,00 грн.

Так, державний виконавець зазначає, що в ході проведення перевірки майнового стану боржника, згідно відповіді Пенсійного фонду України №, № доходів та місце роботи боржника не виявлено, згідно відповіді № Державної фіскальної служби України джерел отримання доходів боржника не виявлено, згідно відповіді МВС №11830598 транспортних засобів зареєстрованих за боржником виявити не вдалось.

Таким чином, як стверджує державний виконавець, 02.09.2019 року для забезпечення виконання вимог виконавчого документу було накладено арешт на майно боржника та внесено відповідний запис до реєстрів.

При цьому, державний виконавець звертає увагу на те, що арешт в рамках даного виконавчого провадження є заходом примусового виконання рішення, передбачений ст. 10 Закону України «Провиконавче провадження».

Державний виконавець вказує, що підстави для зняття арешту з майна боржника визначені вимогами статей 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», а згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знято у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вказує, що оскільки виконання рішення не забезпечено боржником в інший спосіб, підстав у державного виконавця для зняття арешту немає, а тому підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними також немає.

Крім того, на думку державного виконавця, скаржник просить суд зобов`язати державного виконавця вчинити конкретні дії та прийняти неправомірне рішення у вигляді винесення безпідставної постанови про зняття арешту, що буде втручанням в дискреційні повноваження державного виконавця та порушенням принципу розподілу влади.

З урахуванням викладеного, старший державний виконавець просить суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Скаржник - ОСОБА_1 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 18.02.2021 року не з`явився, однак 18.11.2020 року його представник надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та скаржника відсутності, скаргу підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Старший державний виконавець Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик Ростислав Валерійович про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 18.02.2021 року не з`явився, однак у наданому відзиві просив суд розглянути справу за його відсутності.

Стягувач - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом, у судове засідання 18.02.2021 року не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала справа №520/13553/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2017 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 17770,00 гривень, щомісячно, починаючи з 30.09.2015 року до дня досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .Допущено негайне виконання рішення, на суму аліментних платежів за один місяць, у розмірі 17770,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17.01.2018 року було змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року в частині визначення розміру аліментів.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 30.09.2015 року до дня досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .В інший частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

06.02.2018 року Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білика Ростислава Валерійовича від 27.02.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №55834292 з примусового виконання виконавчого листа № 520/13553/15-ц, виданого 06.02.2018 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 30.09.2015 року до дня досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білика Ростислава Валерійовича про арешт майна боржника від 02.09.2019 року ВП №55834292 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року) сформулював правову позицію, згідно якої виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частини третьої даної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у тому числі, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Крім того, порядок виконання судового рішення державним виконавцем врегульовано Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу II Інструкції, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з вимогами Розділу 16 даної Інструкції, виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; звертає стягнення на майно боржника; надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Станом на 01 серпня 2019 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 40 000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах.

При цьому, з наданих до скарги копій платіжних доручень та дублікатів чеків вбачається, що боржник - ОСОБА_1 сплачував аліменти самостійно стягувачу ОСОБА_2 .

Отже, саме на боржника покладено обов`язок надавати виконавцю квитанції щодо сплати аліментів не пізніше наступного робочого дня після сплати.

Відтак, державний виконавець на підставі наявних у нього документів, за відсутності квитанцій про сплату аліментів, здійснив розрахунок заборгованості по аліментах, та, при наявності заборгованості, сукупний розмір якої перевищував суму платежів за три місяці, правомірно виніс постанову про накладення арешту на майно боржника.

За змістом ч. 5 ст. 13, п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Отже, законом передбачена умова, відсутність якої унеможливлює зняття арешту з майна боржника, а саме можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб.

Беручи до уваги те, що в ході проведення перевірки майнового стану боржника, згідно відповіді Пенсійного фонду України №, № доходів та місце роботи боржника не виявлено, згідно відповіді № Державної фіскальної служби України джерел отримання доходів боржника не виявлено, згідно відповіді МВС №11830598 транспортних засобів зареєстрованих за боржником виявити не вдалось, порушень державним виконавцем вимог закону не встановлено.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд зазначає, що розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого, у ОСОБА_1 станом на 01 серпня 2019 року наявна заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 40 000,00 грн., відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», скаржником оскаржено не було, доказів його скасування суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду скарги розрахунок заборгованості по аліментах не скасовано.

Доводи скаржника про відсутність заборгованості є безпідставними, наявність заборгованості станом на 01 серпня 2019 року на загальну суму 40 000,00 грн. підтверджуються відповідним розрахунком заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що старший державний виконавець діяв в межах своєї компетенції, з дотриманням вимог чинного законодавства та правомірно вчинив дії щодо винесення постанови про арешт майна боржника.

За таких обставин, суд вважає, що скаржником ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що дії старшого державного виконавця щодо не зняття арешту з його майна, накладеного постановою про арешт майна боржника від 02.09.2019 року у виконавчому провадженні ВП №55834292, є неправомірними, як і не надано доказів, які б свідчили про можливість зобов`язання старшого державного виконавця зняти арешт з його майна, у зв`язку з чим, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича, подану по справі №520/13553/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Петренко В. С.