РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

05 липня 2021 року

Справа №451/1836/20
Провадження № 2/451/282/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/1836/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві зазначає, що у жовтні 2020 року листом за № 2626/02-01 від 23.10.2020 року приватним виконавцем Баірова Н.М. у його адресу скеровано постанову від 23.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 63402264, відповідно до якого постановлено «... звернути стягнення з боржника - ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10 липня 2013 року, укладеним з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2230/К від 23 квітня 2020 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10 липня 2013». При цьому даною постановою констатовано, що загальна сума, яка підлягає стягненню із нього становить 57146 гривень 18 копійок. У подальшому у адресу позивача скеровувалися, а ним отримувалися, постанови приватного виконавця про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди тощо, які винесені у виконавчому провадженні ВП № 63402264. Піддавши аналізу отримані постанови позивач дізнався, що виконавче провадження ВП № 63402264 відкрите з виконання виконавчого напису № 50768, виданим 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. У провадженні, відкритому за вказаним вище виконавчим написом, позивач визнаний боржником за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10.07.2013 року, укладеним з ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК», правонаступником якого, за відповідних підстав є ТзОВ «Фінансова компанія «ПАРІС». 22.08.2017 року до суду звернувся представник ПАТ «Дельта Банк» із позовною заявою, відповідно до вимог якої просив стягнути із ОСОБА_1 відповідну суму коштів заборгованості за кредитною лінією № 008-13502- 100713, в результаті чого було заведено судову справу № 451/1140/17. Згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2018 року, винесеному у справі № 451/1140/17, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією відмовлено. Таким чином, підстав зазначати позивача боржником під час укладення договору 2230/К від 23.04.2020 року у ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК» не було. Так само не було підстав у ТзОВ «ФК «ПАРІС» звертатися до приватного нотаріуса Горай О.С. із відповідною заявою, як і не було жодних правових підстав в останнього вчиняти оспорюваний виконавчий напис. Відтак вважає, що виконавчий напис за № 50768 від 25.09.2020 року, як похідний при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати виконавчий напис № 50768 від 25 вересня 2020 року, вчинений ОСОБА_2 - приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу щодо звернення стягнення в розмірі 56596 гривень 18 копійок з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10 липня 2013 року, укладеним з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2230/К від 23 квітня 2020 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», таким, що не підлягає виконанню (а.с.2-5).

17 листопада 2020 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.24).

Ухвалою судді від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.25).

Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.78).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався позивач.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Також відповідачі в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подали (а.с.32,33).

15 червня 2021 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення, яке було надіслано приватному нотаріусу Житомирського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегу Станіславовичу, з якого вбачається, що від отримання повістки про виклик до суду на розгляд справи №451/1836/20 в судове засідання призначене на 05 липня 2021 року адресат відмовився (а.с.76).

Відповідно до ч.9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.48).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив позивач.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 23 жовтня 2020 року листом за № 2626/02-01 приватним виконавцем Баірова Н.М. на адресу ОСОБА_1 скеровано постанову від 23.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 63402264, на підставі виконавчого напису №50768 виданого 25.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем, відповідно до якої постановлено звернути стягнення з боржника - ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10 липня 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2230/К від 23 квітня 2020 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Паріс», далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10 липня 2013. Сума заборгованості складає 57146 гривень 18 копійок (а.с.7-11).

Згідно постанови приватного виконавця про арешт майна боржника, постанови про стягнення з боржника основної винагороди, які винесені у виконавчому провадженні ВП № 63402264, ОСОБА_1 визнаний боржником за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10.07.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта банк», правонаступником якого, є ТзОВ «Фінансова компанія «Паріс» (а.с.12-18).

Відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2018 року, у справі № 451/1140/17, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією відмовлено. З даного рішення вбачається, що 22.08.2017 року до суду звернувся представник ПАТ «Дельта Банк» із позовною заявою, відповідно до вимог якої просив стягнути із ОСОБА_1 суму коштів заборгованості за кредитною угодою № 008-13502- 100713 від 10.07.2013 року (а.с.19-23).

Як вбачається з листа Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №7918/32/6.4/2020/16649 від 24.11.2020, згідно з наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20.11.2020 №768/09, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Горая О.С. по Житомирському нотаріальному округу зупинена з 21.11.2020 на підставі п.8 ч.1 ст.29-1 ЗУ «Про нотаріат» (а.с.28-29,34-37).

Згідно матеріалів на підставі яких 25 вересня 2020 року вчинено виконавчий напис №50768 щодо звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем, видано виконавчий напис №50768 від 25.09.2020 року за заявою директора ТзОВ «Фінансова компанія «Паріс» Клевець С.В. та доданих до неї документів (а.с.51-71).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Верховний суд (постанова Великої Палати ВС від 29.01.2019 р.), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим.

Крім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. Тому для вчинення виконавчого напису нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банку, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобов`язання (кредитного договору), а не розрахунок заборгованості поданий стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що долучено приватним нотаріусом Горай О.С. як один з доказів, на підставі якого був виданий спірний виконавчий напис.

Також суд бере до уваги наявність відповідного рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2018 року, у справі № 451/1140/17, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією відмовлено, де предметом позову виступала заборгованість позивача за кредитною угодою № 008-13502- 100713 від 10.07.2013 року, отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265,280,282 ЦПК України, ст.ст.34,87,88 Закону України « Про нотаріат», суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 50768 від 25 вересня 2020 року, вчинений ОСОБА_2 - приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу щодо звернення стягнення в розмірі 56596 гривень 18 копійок з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 008-13502-100713 від 10 липня 2013 року, укладеним з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2230/К від 23 квітня 2020 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77а, ), приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича (10008, м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 35), в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідавчем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Радехівського районного суду Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 5 липня 2021 року.