Справа № 541/1896/20
Провадження №2/541/121/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

секретаря судових засідань Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування заяви вказувала, що 15 червня 2002 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. 11 жовтня 2005 року шлюб було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 11.10.2005 з відповідним актовим записом № 146. Протягом 15 років позовну заяву про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини вона не подавала. Останній рік їй важко самій забезпечити матеріально - вікові потреби дитини. Відповідач, життям сина не цікавиться, кошти на розвиток дитини та її потреби не надає. Син ОСОБА_5 навчається в Республіці Польша. Однак, відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участь у її вихованні. Їй відомо, що матеріальне становище відповідача дозволяє в повній мірі надавати матеріальну допомогу на утримання спільного сина ОСОБА_4 , так як він працює та має стабільний постійний дохід, фізично здоровий.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.10.2020 справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

13 жовтня 2020 ороку відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Вказував, що з відповідачем по справі (позивач по первісному позову) перебував у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2002 року по 11 жовтня 2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з липня місяця 2019 року проживає з ним і перебуває на його утриманні. Виключно за його рекомендацією ОСОБА_6 було прийняте рішення про здобуття освіти у Польщі. На реалізацію чого ним було вчинено ряд активних і послідовних дій спрямованих на отримання відповідної візи, послідуючого переїзду до Польщі, поселення і організації побуту, та забезпечення життєдіяльності дитини на час проживання та навчання у Польщі. Увесь тягар необхідних фінансових витрат лежить тільки на ньому. Також ним безпосередньо здійснюється відповідна оплата придбання авіаквитків для сина, вартості самого навчання у навчальному закладі Польщі, а також регулярні грошові перекази на його банківську картку для забезпечення життєдіяльності сина, також ним оплачується і поліс обов`язкового страхування його на період перебування у Польщі. Відповідачка по справі працездатна, має відмінний стан здоров`я, інших утриманців не має, може у повній мірі виконувати свій обов`язок по утриманню дитини.

19 жовтня 2020 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, вказував, що заявлений до нього позов не визнає повністю. Зазначав, що дійсно від шлюбу з позивачем він має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому наразі виповнилося 16 років. Після припинення з позивачем шлюбу, вони проживають окремо. Позивач не зверталась до суду , оскільки 15 років він надавав утримання на дитину в твердій грошовій сумі. Розмір такого утримання був достатнім, тому не було заявлено жодної вимоги. Наведені в позовній заяві обґрунтування, не заслуговують на увагу та не підтверджені жодним належним і допустимим доказом, особливо в частині її тверджень про те, що він добровільно не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участь у її вихованні. Позивач до свого позову не долучила жодного належного і допустимого доказу її особистої участі у виконанні свого батьківського обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копія документу на іноземній мові, вказана позивачем у додатку до її позову під номером 5, поіменована, як «Свідоцтво про переведення на 2 навчальний курс ОСОБА_4 », не перекладена на мову, зрозумілу суду і також належним чином не посвідчена.

Після припинення шлюбу з позивачем, він продовжував і продовжує зараз належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню власної дитини. Вказував, що він має серйозне захворювання очей, яке може призвести до повної втрати зору. У листопаді 2007 року він створив нову сім`ю, в якій народилося двоє дітей. Він, як батько, також зобов`язаний утримувати і утримує своїх малолітніх доньок. При цьому, на утримання цих двох дітей ним витрачається значно менше коштів, ніж на утримання одного сина ОСОБА_6 . Він надалі готовий утримувати сина, надаючи таке утримання, щомісячно, в твердій грошовій сумі, у розмірі не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги ОСОБА_1 , викладені у пункті 4 резолютивної частини її позову від 30 вересня 2020 року є не конкретними, оскільки в супереч п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення того, на чию користь мають стягуватися аліменти на утримання дитини.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 . Відкрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа ОСОБА_3 .

23 грудня 2011 року ОСОБА_1 подала відповідь на відзив. Зазначала, що матеріальне становище відповідача дозволяє в повній мірі надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_4 , так як він працює та має стабільний постійний дохід, фізично здоровий. Відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву про стягнення аліментів було поставлено десять запитань їй, як позивачу щодо обставин по справі. В зв`язку з цим повідомила, що дійсно, протягом 15 років, після припинення шлюбу, вона не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання спільної дитини. Причиною такого рішення є те, що відповідач по справі у 2005 році подав до суду позовну заяву щодо оспорювання батьківства та заявив клопотання про проведення ДНК тесту відносно дитини. Згодом, він відмовився від позову так як тест ДНК показав, що він є батьком дитини 99,9 %. Але, під час слухання зазначеної справи вона дуже страждала морально, була пригнічена, крім того таким позовом він принизив її, як жінку та матір. Тоді вона прийняла рішення, що більше жодного разу не зустрінеться з відповідачем та взагалі не буде мати з ним жодних справ. Для того щоб отримати додаткову соціальну відпустку на дитину, кожного року вона брала акт обстеження житлових умов та акт від голови вуличного комітету щодо складу сім`ї, який завірявся міською радою. Зазначені акти вона отримувала з 2008 року і вони знаходяться за місцем роботи. Тому твердження відповідача, що дитина не проживала з нею є абсурдними та такими, що усвідомлено вводить суд в оману. Обмежень у зустрічах дитини з батьком вона ніколи не робила, та навіть хотілось щоб вони спілкувались. Вона весь час офіційно працевлаштована. У 2019 році син поїхав на навчання до Республіки Польща та його навчання та проживання витрачається дуже багато коштів, так оплата житла кожного місяця дитини у Сважендз коштує 4500 грн., харчування кожного місяця коштує 4000 грн., оплата повара - вихователя коштує 800 грн. кожного місяця, поповнення мобільного телефону коштує близько 300 грн. на місяць, на заняття з репетитором коштує близько 3500 грн. на кожного місяця, крім того кишенькові витрати складають близько 1500 грн. на місяць. Син вже дорослий і тому просить купувати йому одежу стильну та якісну, що також є додатковими витратами. Усний договір щодо узгодження участі відповідача в рівних долях з нею у матеріальному забезпеченні сина на період його проживання і навчання за кордоном дійсно був, проте кожного разу їй потрібно телефонувати відповідачу та майже вмовляти надати кошти дитині, що також підтверджується перепискою у вайбері. Відповідач не надає регулярно допомогу, що підтверджується наданими чеками за червень 2020 року та жовтень 2020 року. Вона не заперечує проти сплати аліментів на рахунок сина ОСОБА_4 . Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання однієї дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення сином повноліття.

Позивач ОСОБА_1 18 лютого 2021 року в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність представника позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а.с. 190).

Відповідач ОСОБА_2 18 лютого 2021 року в судове засідання не з`явився, подав заяву, просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги по зустрічному позову підтримав, у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити (а.с. 186).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 187).

ОСОБА_1 в судовому засіданні 01.12.2020 та 05.01.2021 позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що батько спільної дитини ОСОБА_6 , ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу, але їй постійно приходиться про це його просити, тому вона змушена була звернутися до суду. Свої позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти на користь сина в розмірі ј частини доходу ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні позову ОСОБА_2 просила відмовити, оскільки син проживає з нею.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона знає ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6 , який перебуває на утриманні матері та бабусі. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_1 постійно випрошувала грошові кошти на утримання сина у ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона знає сім`ю ОСОБА_1 з народження сина ОСОБА_6 . Стверджувала, що батько дитини ніколи з ними не жив, ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_1 є приватним підприємцем, з сином проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_5 проживає разом з бабусею та мамою. З часу народження ОСОБА_6 батько не цікавився життям та вихованням сина. Зі слів ОСОБА_6 відомо, що він навчається в Польщі. Стверджував, що сестра ОСОБА_1 оплачує репетиторів, харчування сина близько 10000 грн в місяць.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що все своє життя проживає з мамою та бабусею. З батьком бачився два рази в житті, з ним ніколи не відпочивав та не проживав. Допомоги від батька не отримував. Подарунок йому дарував один раз на Новий рік. Три рази батько зателефонував, після того, як мама звернулася до суду з позовною заявою. На даний час навчається в Польщі. Навчання безкоштовне, проживання платне. Кошти від батька отримував за проживання в Польщі, та останнім часом батько платив білет до Польщі. Мама з батьком домовлялися, що по черзі вони будуть оплачувати щомісячно йому проживання. Кошти на його рахунок були переведені батьком в червні та жовтні 2020 року та на новий рік. В грудні батько перерахував йому двома платежами по 3000 грн. В жовтні 2020 року 5000 грн. Щомісячно він витрачає на особисті потреби 4000 грн., репетитора 4500-5000 грн., харчування 2000-3000 грн. Батько вимагав від нього погодитися, щоб він написав, що проживає разом з батьком.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд встановив.

15 червня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб (а.с. 14).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 липня 2004 року серія НОМЕР_1 з актовим записом № 191, зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Миргородського міського управління юстиції Полтавської області (а.с.16).

11 жовтня 2005 року шлюб між сторонами розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 11.10.2005 з актовим записом № 146 (а.с. 15).

ОСОБА_5 відповідно до шкільного свідоцтва навчається в Республіці Польша в м. Сважендзе (а.с. 17).

27 листопада 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 27.11.2007 (а.с. 53). Від даного шлюбу народилися діти ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження аерії НОМЕР_3 від 08.07.2008 та серії НОМЕР_4 від 27.04.2010 року відповідно (а.с. 54-55). Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 16 листопада 2020 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 188-189).

Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 80).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та в складі її сім`ї : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 10.03.2020 (а.с. 81).

Згідно Актів обстеження умов проживання від 12.10.2016, 05.10.32017 Син ОСОБА_5 проживає з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 82,83).

Відповідно до Акту від 04.10.2017 складений комісією в складі голови комісії, голови ОСББ «Старосвістька, 3» Поліщук В.В., та співвласників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 син підтверджений факт відсутності участі ОСОБА_2 , батька неповнолітнього сина , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у його вихованні. Син ОСОБА_14 разом з мамою ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , а проживають по АДРЕСА_1 . Батько, ОСОБА_2 мешкає окремо від сина, має іншу сім`ю (а.с. 84).

Згідно наданих квитанцій ОСОБА_1 здійснила перекази на картковий рахунок сина ОСОБА_4 01.09.2020 на суму 1500 грн.; 03.09.2020 - 100 грн.; 08.09.2020 - 2000 грн.; 25.09.2020 - 2000 грн.; 10.09.2020 - 1800 грн.; 11.10.2020 - 200 грн.; 13.10.2020 - 300 грн.; 13.10.2020 - 100 грн.; 24.10.2020 - 40 грн.; 24.10.2020 - 150 грн.; 12.11.2020- 300 грн.; 06.11.2020- 500 грн.; 05.11.2020 купівля білету в Україну з Познані до Києва (аеропорт Бориспіль) вартістю 1071 грн 43 коп.; 15.12.2020 - 100 грн.;10.12.2020 - 200 грн.; 15.12.2020 - 50 грн. (а.с. 153-170)

На рахунок представника POLSKO - UKRAINSKI CENTRUM SPOLKA Z ORGAN1CZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA "STUDY.WORK.BUSINESS", а саме ОСОБА_15 . який займається організацією проживання сина ОСОБА_4 , витрачено кошти з вересня 2020 року у розмірі 20 965, 13 грн., що підтверджується квитанціями: від 25.09.2020 - 5276, 38 грн.; від 24.10.2020 - 4020,10 грн.; від 24.10.2020 - 2613, 07 грн.; від 26.11.2020 - 4115, 58 грн.; від 27.12.2020 -4750, 00 грн. та комісія 190 грн. (а.с. 171-175).

Відповідно до наданих квитанцій ОСОБА_2 здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 в сумі 4000,00 грн., 25.06.2020- 100,00 грн., 26.04.2020 - 9500,00 грн., 19.06.2020 - 1000,00 грн., 25.01.2020 - 300,00 грн., 27.02.2020 - 9000,00 грн., 24.01.2020 - 900,00 грн., 27.02.2020 - 9000,00 грн., 26.12.2019 - 900,00 грн.,04.01.2020 - 1300, 00 грн., 29.10.2019 - 9200,00 грн., 26.12.2019 - 3400, 00 грн., 26.08.20149 - 9000, 00 грн., 05.09.2019 - 3000,00 грн., 26.10.2020 - 4000,00 грн., 30.06.2020 оплата послуг в розмірі 420,00 грн., призначення платежу ОСОБА_5 (а.с.33-39,42,65 ).

ОСОБА_2 відповідно до виписок із медичної картки амбулаторного хворого за 09.11.2015, 07.12.2019, 27.06.2020, 26.10.2020 періодично проходить лікування з приводу захворювання очей (а.с. 25-64).

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 10.06.2019 батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дали згоду на тимчасові поїздки за кордон до Республіки Польща та країн Шенгенської угоди з метою відпочинку та навчання у період з 10 червня 2019 року по 02 липня 2022 року , неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 176).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що сторони по справі надають грошову допомогу сину ОСОБА_4 в значному розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, відповідно до наданих квитанцій про перерахування грошових коштів сину та відповідно до усної домовленості, про що підтвердили сторони в судовому засіданні.

Позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_2 порушує усну домовленість про надання грошової допомоги неповнолітньому сину на його утримання, в зв`язку з чим в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа ОСОБА_3 необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Крім того встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 відповідно до пояснень свідків, неповнолітнього сина, та актів обстеження житлових умов, тому в задоволенні зустрічного позву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено, тому судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст. 180-182 СК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа ОСОБА_3 та зустрічного позву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасники справи :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Кременчук, Полтавська область, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець м. Миргород, Полтавська область, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка м. Миргород, Полтавської області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 , рнокпп не встановлено.

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2021року.

Суддя: В. М. Куцин