Справа № 202/4384/17
Провадження № 2/202/1727/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про стягнення Ѕ частини дійсної вартості автомобіля, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2017 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору відчуження автомобіля недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що під час шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 28.09.2011 року був придбаний та зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 автомобіль Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 20.08.2014 року було самостійно відчужено автомобіль. Позивач вважає, що відчуження ОСОБА_2 зазначеного автомобіля було здійснено незаконно, з порушенням прав ОСОБА_4 , передбачених ст.ст.60, 68 СК України та ст.369 ЦК України, оскільки автомобіль було придбано під час шлюбу і він є спільною сумісною власністю подружжя, а згоди на його відчуження ОСОБА_4 не давав. Просив суд: визнати недійсним правочин щодо зняття з обліку для відчуження з подальшою вторинною реєстрацією на нового власника транспортного засобу Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2017 року, справа розподілена судді Волошину Є.В., провадження у справі було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 12.07.2017 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2017 року задоволено заяву позивача про витребування доказів.

20.11.2017 року позивачем подано уточнену позовну заяву, яка була прийнята ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 року. В уточненій позовній заяві позивач вказав, що новим власником транспортного засобу Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просив суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на підставі якого було зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на автомобіль марки Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 ; скасувати за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) державну реєстрацію права власності на автомобіль марки Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 ; витребувати із чужого незаконного володіння, а саме у ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) або у третіх осіб, автомобіль марки Ford FIESTA, 2011 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 та передати автомобіль власнику ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ); визнати ідеальні долі у праві спільної сумісної власності подружжя, поділивши на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) по 1/2 ідеальної частки автомобіля марки Ford FIESTA, 2011 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 .

Справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_6 призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

05.09.2019 року ОСОБА_4 подано уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення Ѕ частини дійсної вартості автомобіля. Вказав, що Постановою Касаційного цивільного Верховного суду від 08.05.2018 року по справі №304/1423/15-ц (провадження №61-5083св18) суд касаційної інстанції зробив правовий висновок щодо відчуження майна, яке було набуте під час шлюбу, без згоди іншого подружжя. У вказаній постанові суд касаційної інстанції визначив, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/2 частину дійсної (реальної) вартості автомобіля Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

13 квітня 2021 року ОСОБА_2 було подано заяву про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року скасовано і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Вказали, що автомобіль було придбано в кредит станом на 01.07.2013 року, на час припинення шлюбних відносин, заборгованість по кредиту складала 49497 грн. З моменту припинення шлюбних відносин, з липня 2013 року, відповідачем особисто здійснювалася оплата кредиту в розмірі 54884 грн.27 коп. Вважають, що позивач ще повинен сплачувати відповідачу в порядку регресу сплачені нею кошти.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 05 вересня 2009 року. В шлюбі народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу сторонами 28.09.2011 року було набуто автомобіль Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 .

Автомобіль було придбано за кредитні кошти, так згідно з Кредитним Договором №4279-030/11Р від 29 вересня 2011 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 , позичальник отримав кредит для оплати вартості автомобіля за договором №771 від 20 вересня 2011 року, а також з метою оплати страхових платежів на загальну суму 100720 грн. Кредит наданий позичальникові строком з 29 вересня 2011 року по 29 вересня 2016 року зі сплатою 15,99 процентів річних.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 06.08.2014 року №421 ОСОБА_2 повністю виконала усі зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим договір застави транспортного засобу марки Ford, модель FIESTA рік випуску 2011, колір білий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , тип ТЗ легковий-комбі-в, реєстраційний номер № НОМЕР_2 припинив свою дію.

Відповідно до Довідки Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 07.06.2017 року № 31/4-64аз автомобіль Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 належить ОСОБА_2 , взято на облік 28.09.2011 року.

Згідно з Довідкою Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 23.10.2017 року за №31/4-3899 08.08.2014 року, автомобіль Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , знято з обліку для реєстрації та 20.08.2014 року з номерним знаком НОМЕР_7 зареєстровано за громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки-рахунку Серія ВІА №674312 від 20 серпня 2014 року, автомобіль продано ОСОБА_5 за 102 486 грн. 17 коп. (т.1 а.с. 51 зв.).

Згідно з Довідкою Акціонерного Товариства «Правекс Банк» від 20.05.2021 року за №1650 за кредитним договором №4279-030/11Р від 29.09.2011 року станом на 01 липня 2013 року заборгованість становила: тіло кредиту 49498 грн.23 коп. та 663 грн.90 коп. відсотки. В період з 01 липня 2013 року до дати повного виконання зобов`язання за Договором, а саме 29 квітня 2014 року, погашено: тіло кредиту 49498 грн.23 коп.; відсотки 5386 грн. 04 коп.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22, 23, 24 Постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається із Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2014 року, яке набрало чинності 03 березня 2014 року, судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з липня 2013 року, не ведуть спільне господарство.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що автомобіль Ford FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 був придбаний в період шлюбу на кредитні кошти в розмірі 100720 грн.00 коп., згідно з Кредитним Договором №4279-030/11Р від 29 вересня 2011 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 та зареєстрований за ОСОБА_2 . В період шлюбу подружжям було сплачено кредитних коштів у загальній сумі 45835,73 грн. Самостійно відповідачем ОСОБА_2 оплачено 54884 грн. 27 коп. та вказаний автомобіль був проданий ОСОБА_2 після розірвання шлюбу за 102486 грн. 17 коп.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

В судовому засіданні встановлено, що позивачем надано суду доказ щодо продажу 20 серпня 2014 року, після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 автомобіля за 102486 грн. 17 коп., також суд приймає до уваги факт неможливості проведення експертної оцінки спірного автомобіля, у зв`язку з його продажем, та оскільки позивачем не надано доказів щодо дійсної його вартості на час розгляду справи, доходить висновку щодо стягнення із відповідача Ѕ частини коштівотриманої від продажу автомобіля за мінусом витрат понесених ОСОБА_2 самостійно, а всього 23800 грн. 95 коп. ( ( 102 486,17- 54 884,27) : 2)

Тому, оцінюючим докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню частково в частині стягнення із відповідача Ѕ частини коштівотриманих від продажу автомобіля, за мінусом витрат понесених ОСОБА_2 самостійно в розмірі 23800 грн. 95 коп.

Відповідно до приписів ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77,78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81,82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в порядку відшкодування судових витрат із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись: ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70,71 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), про стягнення Ѕ частини дійсної вартості автомобіля - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) частку вартості автомобіля FORD FIESTA, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску в сумі 23800 грн.95 коп. (двадцять три тисячі вісімсот гривень 95 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 29.06.2021 року.

Суддя Л.П. Слюсар