Справа № 502/911/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г. К.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

Кілійської міської ради

про

про визнання права власності на майно за спадщиною

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , Кілійської міської ради про визнання права власності на майно за спадщиною.

В обгрунтовання первісної позовної заяви та уточненої позовної заяви зазначено, що мати позивача - ОСОБА_3 при житті склала на позивача заповіт, де вказала, що все майно після її смерті успадковує позивач, як син.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 на час смерті якої, він проживав разом з нею у одному будинку, та як доглядав за нею, та надавав допомогу, про що свідчить акт депутата міської ради, таким чином він вважає, що він фактично вступив у спадщину відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України.

Після смерті матері залишилось майно у вигляді: земельної ділянки, площею 3.36 га, яка розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майновий пай в КСП «Маяк» з визначеною часткою в розмірі 2 710 грн.

З метою оформлення спадщини, він звернувся до нотаріуса, але отримав від нотаріуса лист -роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Також вказує, що при житті, мати втратила оригінал державного акту серії І-ОД № 031934 від 27.10.2000 р., але з метою поновлення державного акту, він звернувся до Кілійського відділення Держгеокадастру, але отримав лише завірену копію державного акту, який для нотаріуса не є належним оригіналом документу. Що стосується майнового сертифікату, то при житті мати такого сертифікату не отримувала, так як, на той час СПК «Маяк» не видавав своїм пайщикам майнових сертифікатів. Земельну ділянку мати здала в оренду в СПК «Маяк», де отримувала оренду плату.

В зв`язку з зазначеним, позивач просить суд:

- встановити факт належності ОСОБА_3 земельної ділянки площею 3,36 га, яка розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 031934 від 27.10.2000 р.

- встановити факт належності ОСОБА_3 права на пайовий фонд майна КСП «Маяк» з визначеною часткою в розмірі 2 710 грн., згідно протоколу № 1 зборів власників пайового фонду реорганізованого КСП «Маяк» від 18.02.2003 р.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності, на земельну ділянку площею 3.36 га, яка розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 031934 від 27.10.2000 р., за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності, на право на пайовий фонд майна КСП «Маяк» з визначеною часткою в розмірі 2710грн., згідно протоколу № 1 зборів власників пайового фонду реорганізованого КСП «Маяк» від 18.02.2003р, за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником відповідача ОСОБА_4 , до Кілійського районного суду Одеської області були подані відповідні відзиви, та відповідно до останнього зазначено, що предметом спору є нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 3,36 га, яка належала матері ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час розгляду справи 24.07.2017 року про встановлення юридичного факту належності та визнання права власності на спадкове майно представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , дізнався від позивача ОСОБА_1 про те, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 він подав не вчасно і йому судовим рішенням був поновлений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а саме рішенням Кілійського районного суду від 06.05.2016 року по цивільній справі №502/944/16-ц. Про існування зазначеної справи № 502/944/16-ц ОСОБА_2 не знала, оскільки не приймала участі при розгляді зазначеної справи, а ОСОБА_1 , робив це без відома ОСОБА_2 , знаючи про те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 і саме за заявою ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа № 468/2012. 31.07.2017 року представник відповідача отримав можливість та ознайомився з зазначеною справою і отримав належним чином завірену копію рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06.05.2016 року про задоволення позову про надання ОСОБА_1 , додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Відповідача, як зацікавлену особу до участі у справі про поновлення строку для прийняття спадщини не залучали та про розгляд справи вона відповідно нічого не знала, хоча як спадкоємець першої черги мала б бути також залучена у розгляді справи в якості відповідача, оскільки саме за її заявою була відкрита спадкова справа в нотаріальній конторі, але відповідну інформацію з нотаріальної контори суд першої інстанції не витребував і повністю проігнорував цей факт. В матеріалах справи № 502/944/16-ц відсутня будь-яка інформація про з`ясування судом необхідності залучення інших осіб, а саме ОСОБА_2 в якості відповідача по справі. Але в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 до нотаріальної контори, окрім його посилання в позові на те, що, оскільки був складений заповіт на його ім`я, то він вважав, що прийняв спадщину і через свою необізнаність не звернувся до нотаріуса, але це не є поважною причиною для пропуску строку. Жодних об`єктивних, непереборних, пов`язаними з істотними труднощами для ОСОБА_1 , причин для невчасного звернення до нотаріуса не було і ним не наведено. Вказане рішення суду від 06.05.2016 року по справі № 502/944/16-ц було винесено з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим вищезазначене рішення було скасовано. Таким чином ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не прийняв, оскільки вчасно не звернувся з заявою про прийняття спадщини і також спадщину, відповідно до вимог ст. 1241 та ст. 1268 ЦК України, він також не приймав і не мав на це права. В зв`язку з чим ОСОБА_1 не може ставити питання та просити суд визнати за ним право власності на спадкове майно через не прийняття ним спадщини.

На підставі вищезазначеного представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з необґрунтованістю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача - Кілійської міської ради в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому просив суд розглянути справу без його присутності, ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.07.1960 року м. Кілія Рай Бюро ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані (далі викладено мовою оригіналу: « ОСОБА_5 и ОСОБА_6 », актовий запис № 193 від 21.07.1960 року, /а. с. 8/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , актовий запис № 45 від 13.02.1953 року.

Шлюб ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований 15.06.1979 року Старокульшарипівською сільською Радою, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис № 9 від 15.06.1979 року.

Відповідно до листа відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. № 9-15-0.310-139/108-17 від 16.06.2017 року встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 031934, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27.04.2000 року № 128. Земельна ділянка площею 3, 36 гектарів розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, /а. 31/.

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 031934, виданого 27.10.2000 року Кілійською міською Радою народних депутатів встановлено, що ОСОБА_3 на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27.04.2000 року № 128 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3, 36 гектарів в межах згідно з планом, на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 992, /а. с. 11/.

Відповідно до довідки за вих. № К-500 від 25.05.2017 року, наданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради встановлено, що згідно виписки з протоколу № 1 зборів власників пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» від 18.02.2003 року та відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, колишніх членів КСП «Маяк», затвердженого зборами співвласників від 18.02.2003 року пр. № 2 - ОСОБА_3 мала право на пайовий фонд майна КСП «Маяк», її частка визначена в розмірі 2710, 00 гривень. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на ім`я ОСОБА_3 Кілійською міською радою не видавалось, /а. с. 13/.

Згідно дублікату заповіту від 15.01.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 2212, встановлено, що ОСОБА_6 , що мешкає в АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження (далі викладено мовою оригіналу): «все своє имущество, которое ко дню моей смерти окажется мне принадлежащим, где бы оно ни находилось, в чем бы оно ни заключалось, завещаю сыну ОСОБА_1 », /а. с. 7/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 04.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 191 від 04.07.2012 року, /а. с. 6/.

Згідно акту депутата Кілійської міської ради від 29.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але з 2009 року і до цього часу проживає в будинку матері ОСОБА_3 , доглядав і опікувався матір`ю та вів разом з нею спільне господарство, /а. с. 14/.

Відповідно до повідомлення Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1725/01-16 від 09.08.2017 року встановлено, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 25.12.2012 року за заявою про прийняття спадщини за законом дочки померлої ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_3 . 29.06.2016 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , додатковий строк для прийняття спадщини визначено Кілійським районним судом Одеської області, /а. с. 58/.

Згідно копії рішення апеляційного суду Одеської області від 28.11.2017 року по справі № 502/944/16-ц встановлено, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06.05.2016 року скасовано, ухвалено нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про визначено додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено, /а. с. 91/.

Відповідно до повідомлення Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 786/02-14 від 04.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, /а. с. 5/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності ОСОБА_3 земельної ділянки площею 3,36 га, яка розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та відповідно про встановлення факту належності права на пайовий фонд майна КСП «Маяк» з визначеною часткою в розмірі 2 710 грн., згідно протоколу № 1 зборів власників пайового фонду реорганізованого КСП «Маяк» від 18.02.2003 р., та беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначені вимоги.

Стосовно визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.11.2017 року по справі № 502/944/16-ц, йому було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. В ході розгляду справи встановлено, що позивачем в позові не ставилась вимога щодо поновлення строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання за ним права власності на спадкове майно з вищезазначених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16 ЦК України, ст. ст. ст. 12, 81, 200, 207, 259, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1225, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 земельної ділянки площею 3,36 га, яка розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 031934 виданого 27.10.2000 року Кілійською міською Радою народних депутатів.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 права на пайовий фонд майна КСП «Маяк» з визначеною часткою в розмірі 2 710 грн., згідно протоколу № 1 зборів власників пайового фонду реорганізованого КСП «Маяк» від 18.02.2003 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан