Справа № 740/2884/20
Провадження № 2/740/117/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря Дьоміної Н.А.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Величко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог, ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житлом, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності її та її брата ОСОБА_3 , а саме: ѕ частки належить їй на підставі договору дарування, а ј частка - її брату згідно свідоцтва про право на спадщину.

Зазначає, що згiдно довiдки виконавчого комітету Ніжинської міської ради №1235 вiд 22.06.2020 в будинку АДРЕСА_1 на цей час, окрім неї, зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , з яким рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 17 квітня 2020 року розірвано шлюб.

Відповідач у належному їй будинку тривалий час не проживає без будь-якого примусу з її боку, забрав всі свої речі та покинув житлове приміщення. При цьому, він періодично з`являється в будинок, вчиняє сварки та псує майно

Таким чином, вiдповiдач тривалий час не проживає без поважних причин в належному їй будинку, не бере участі в утриманні та догляді житла, спiльне господарство мiж ними також не ведеться. Втiм, реєстрація відповідача в вищевказаному будинку перешкоджає їй у здiйсненнi права власностi, оскільки вона обмежена у праві розпорядження належним їй нерухомим майном, вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються вiдповiдно до кількості зареєстрованих осiб.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що хоча шлюб між ними за рішенням суду розірвано 17 квітня 2020 року, але фактично відповідач не проживає в спірному будинку з грудня 2019 року. При цьому з моменту розірвання шлюбу і припинення сімейних відносин будь-яких угод між нею як власником житла і колишнім чоловіком про безоплатне або платне користування жилим приміщенням не укладалось, також відповідач не бере участі у витратах по сплаті за комунальні послуги. Позов просила задовольнити.

Представник позивачки адвокат Величко А.А.просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, з посиланням на ст.405 ЦК України. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим через оголошення на сайті суду, не подав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності, що є умовою відповідно до ст.280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення, враховуючи, що позивачка проти цього не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні показали, що дійсно з грудня 2019 року ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 , його речі в будинку відсутні, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником 3/4 частки будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частки в праві власності на житловий будинок вiд 26 квітня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В.

Власником 1/4 частки вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину є ОСОБА_3 , що підтверджується, та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному будинку.

Згідно ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За правилами ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу).

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, враховуючи відсутність домовленостей відповідача з позивачкою, як співвласником будинку, відсутність юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування ним, наявні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,- будинком АДРЕСА_1 .

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України звідповідача на користь позивачки слід стягнути випрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.32, 319, 391, 405 ЦК України, ст.81, 89, 141, 258-260, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ,таким, що втратив право на користування житлом - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Позивачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, - шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти дняв з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Т.Ковальова