Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2021 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю: позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду м. Львова із позовною заявою до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львів Західного міжрегіонального управління юстиції про зняття арешту з майна.
В обгрунтування поданого позову позивач покликається на те, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_2 , користується нею і утримує її за власні кошти. Батько позивача - ОСОБА_3 , був боржником у виконавчому провадженні № АА 516461, в межах якого накладено арешт вказану квартиру. Зокрема, позивач зазначає, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2005 року про забезпечення позову накладено арешт на зазначену квартиру. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2005 року по справі № 2938/05 суддею Серьодкіною І.М. повністю задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 362,16 грн витрат на проведення експертизи, 68 грн судових витрат, 1025 грн моральної шкоди, а всього 2095, 16 грн, судом видано виконавчий лист № 2-938. Позивач зазначає, що нею, як співвласницею зазначеної квартири, сплачено всі необхідні суми грошових коштів, а саме 362,16 грн витрат на проведення експертизи, 68 грн судових витрат, 1025 грн моральної шкоди, а всього 2095,16 грн, а також виконавчий збір - разом 2473,70 грн, а тому, оскільки сплачено всі борги та жодної заборгованості як з її боку, так і з боку її батька ОСОБА_3 немає, просить суд скасувати вказаний арешт на квартиру.
Ухвалою суду від 31.12.2020 р. у справ відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.12 ст.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є співвласницею квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2005 року про забезпечення позову накладено арешт на зазначену квартиру (а.с.11).
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2005 року по справі № 2938/05 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 362,16 грн витрат на проведення експертизи, 68 грн судових витрат, 1025 грн моральної шкоди, а всього 2095,16 грн (а.с.10).

Судом видано виконавчий лист № 2-938.

На підставі вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця Панчишина Г.Я. від 08.02.2006 року відкрито виконавче провадження (а.с.12).

Постановою державного виконавця Панчишина Г.Я. від 28.09.2006 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.13).

Відповідно до квитанції №СВ04378877/1 позивачем сплачено всі необхідні суми грошових коштів, а саме: 362,16 грн витрат на проведення експертизи, 68 грн судових витрат, 1025 грн моральної шкоди, а всього 2095, 6 грн., а також виконавчий збір - разом 2473, 70 грн (а.с.5).

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається.

Перелік підстав закінчення виконавчого провадження визначено ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Нормою ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на вище вказану квартиру набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Нормами ч.1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Таким чином, характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що накладений арешт на об`єкт нерухомості обмежив позивача в праві володіння, користування та розпорядження, що призвело до того, що позивач позбавленій можливості належним чином розпоряджатися своїм правом на майно.

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що позивачем сплачено борг за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2005 року по справі № 2938/05, яким повністю задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 362,16 грн витрат на проведення експертизи, 68 грн судових витрат, 1025 грн моральної шкоди, а всього 2095,16 грн, судом видано виконавчий лист № 2-938, а тому підстави для збереження обтяжень, накладених на квартиру АДРЕСА_2 , відсутні. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими, а тому суд вбачає підстави для їх задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 81, 247, 258, 259,263-265,351-355 ЦПК України, ст.ст.4, 316, 319, 321, 391 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Скасувати арештна квартиру АДРЕСА_2 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско