Справа № 367/1197/21
Провадження № 2/367/3683/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засыдань Кузнєцовій П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини.

Згідно позовної заяви, позивач вказує про те, що 05.10.2013 вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. Вказує про те, що відповідач не може створити належних умов для виховання дитини, а також не бажає виховувати дитини. Крім того, відповідач ігнорує свої батьківські обов`язки.

Просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також надати дозвіл на оформлення посвідки на проживання дитини в Туреччині. Судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання позивач не з`явилась, до суду надала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, до суду надав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити.

В судове засідання третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області свого представника не направили, до суду подали заяву, за змістом якої просять розгляд справи проводити у їх відсутність, а також надали висновок щодо про визначення місця проживання дитини.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до частково задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2013.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народилась донька - ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження.

У 2016 році шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання.

Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 85/15 від 15.06.2021, місце проживання дитини визначено разом з матір`ю ОСОБА_1

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно ч.2 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, судом встановлено, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Щодо вимоги позивача про надання дозволу на оформлення посвідки на проживання дитини в Туреччині, суд зазначає про те, що дана вимога не була предметом розгляду в суді та є окремою позовною вимогою, а саме надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків, а тому, суд відмовляє в задоволенні даної вимоги.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 84, 104, 110-115, 180, 184, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сімї Ірпінської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачений судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Мерзлий