ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1830/20 Номер провадження 22-ц/814/948/21Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

секретар: Зеленська О.І.

за участю представника позивача прокурора Цибульської М.Л.

представника відповідача та третьої особи адвоката Оніщенко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Оніщенко Наталії Юріївни, третьої особи ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2021 року

у справі за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміні-страції та Державної екологічної інспекції Центрального округу до Лубенської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , треті особи: Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження Лубенської районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акту та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністра-ції та Державної екологічної інспекції Центрального округу звернувся до суду з позовом до Лубенської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , третя особа: Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області про визнання незаконним та скасування розпорядження Лубенської районної державної адміністрації, визнання недійс-ним державного акту та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Лубенською місцевою прокуратурою встановлено, що на підставі розпорядження Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №123 від 26 березня 2003 року надано дозвіл на розробку технічної документації по оформленню права власності в розмірі земельних часток (паїв) по Войни-хівській сільській раді 3,89 га на земельні ділянки членами СФГ із земельного (фермер-ського) господарства «Ромашка» загальною площею 56,2 га члену СФГ ОСОБА_1 право власності на 3,89 га ріллі для ведення фермерського господарства.

Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 кадастровий номер :09:006:0012 розроб-лено ТОВ«Лубни-Райземпроектсервіс» та затверджено розпорядженням голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10 червня 2009 року.

У подальшому ОСОБА_1 виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 січня 2010 року серія та номер ЯГ 343182.

Відповідно до рішення Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 29 грудня 2016 року «Про припинення сільських рад та їх виконавчих комітетів як юридичних осіб публічного права в результаті реорганізації шляхом приєднання до Засульської сільської ради» було припинено юридичну особу публічного права Войнихівську сільську раду та її виконавчий комітет у результаті реорганізації шляхом приєднання до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Позивач вважає, що розпорядження відповідача Лубенської районної державної адміністрації №237 від 10 червня 2009 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» прийняте всупереч вимогам закону, у зв`язку з чим є незаконним та підлягає скасуванню, державний акт визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню.

При цьому посилався на те, що спірна земельна ділянка була сформована за рахунок земель водного фонду та була передана у приватну власність всупереч вимог закону.

Прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності.

До складу земель водного фонду України віднесено землі прибережної захисної смуги, а також землі, зайняті водотоками (річки, струмки), болотами на які поширюється окремий порядок надання, використання. Виділення земель водного фонду у власність громадян для ведення фермерського господарства, не передбачено законодавством України.

Відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області №321/01-05 від 20 лютого 2020 року, через земельну ділянку із кадастровим номером :09:006:0012 протікає в заплаві річки Сули природний водний об`єкт водотік, орієнтовною довжиною 2,25 км, що переходить в заболочені землі.

Так, вищевказана земельна ділянка включає землі водного фонду (з водоохоронною зоною) 0,6079 га, з яких 0,2332 га це заболочені землі та під водою.

Крім того, Лубенською місцевою прокуратурою встановлено, що відповідно до розпорядження Лубенської районної державної адміністрації №123 від 26 березня 2003 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації по оформлення права власності на земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 3,89 га, вид земельних угіль рілля.

Разом з тим, відповідно до вихідної земельно-кадастрової інформації на вищевказану земельну ділянку, яка міститься у технічній документації із землеустрою вона складається з 3,76 га сільськогосподарські землі (3,64 га рілля, 0,12 га сіножаті), а також відкриті заболочені землі 0,13га, що також зафіксовано у експлікації земельних угідь, яка міститься в технічній документації із землеустрою, виготовленої ТОВ «Лубни-Райземпроектсервіс».

Водночас, при затвердженні технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 Лубенською районною державною адміністрацією не враховано дані технічної документації, зокрема щодо кількісного складу земельних угідь земельної ділянки площею 3,89 га, кадастровий номер :09:006:0012. Окремо проект землеустрою з питань зміни цільового призначення спірної земельної ділянки не розглядався та не затверджувався.

Таким чином, спірна земельна ділянка незаконно вибула з володіння власника (держави) поза його волею шляхом перевищення повноважень органом виконавчої влади, тому вона підлягає витребуванню з приватної власності ОСОБА_1 та поверненню у власність держави.

Також звертав увагу на те, що про вказані порушення та необхідність захисту прав та інтересів держави в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2020 році за результа- тами опрацювання відомостей з Публічної кадастрової карти України та листа Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області №321/01-05 від 20 лютого 2020 року. Отже вважає, що трирічний строк позовної давності щодо вимог про визнання незаконним та скасування вищевказаного розпорядження пропущено з поважних причин.

Органи державної влади, в інтересах яких подано даний позов, мають відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертаються та самостійно порушення не усувають, що і є нездійсненням захисту органами, які повинні його здійснювати. З цих підстав для відновлення порушених інтересів держави з даним позовом до суду звертається прокурор.

Просив визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом та поновити його.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10 червня 2009 року «Про затверд-ження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» у частині затвердження технічної документації ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 3,89 га ріллі, кадастровий номер :09:006:0012, для ведення фермерського господарства, розташованої на території Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_1 від 26 січня 2010 року, серія та номер ЯГ 343182, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі щодо земельної ділянки площею 3,89 га.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації вищевказану земельну ділянку та стягнути з відповідачів фактично понесені судові витрати.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня2021 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_2 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2021 року позовні вимоги Першого заступника керівника Лубенської міської прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Центрального округу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10 червня 2009 року «Про затверджен-ня технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» у частині затвердження технічної документації ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 3,89 га ріллі, кадастровий номер :09:006:0012 для ведення фермерського господарства.

Визнано недійсним державний акт на право власності ОСОБА_1 від 26 січня 2010 року, серія та номер ЯГ 343182, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі щодо земельної ділянки площею 3,89 га.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 3,89 га з кадастровим номером :09:006:0012.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Полтавської області 4 204 грн. судового збору.

Стягнуто з Лубенської районної державної адміністрації на користь прокуратури Полтавської області 2 102 грн. судового збору.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Оніщенко Н.Ю. оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення міськрайонного суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмо-вити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вказувала, що судом першої інстанції не взято до уваги, що з наданих позивачем на підтвердження позовних вимог документів, фактично не можливо визначити, який саме об`єкт знаходиться на спірній земельній ділянці: чи то водотік, чи болота, чи заболочені землі, чи струмки і потічки. Зазначена правова невизначеність, на думку апелянта, не могла б виникнути, якби позивач спирався на норми діючого законодавства, яким передбачений чіткий механізм визначення меж і розмірів водоохороних зон, а саме п. п. 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року №486. Окрім того, визначення водного об`єкта, водотоку, болота наведені в ст. 1 Водного кодексу України.

Вважає, що в даному випадку мова про порушення правового режиму прибережних захисних смуг взагалі не може йти, а твердження прокурора про порушення ст. ст. 60-62 Земельного кодексу України та ст. ст. 1, 88-90 Водного кодексу України, є необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству.

При цьому зазначала, що спірна земельна ділянка знаходиться у власності її довірителя тривалий час та використовується як рілля для ведення фермерського господар-ства. Із даних вихідної земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку, що міститься в Технічній документації із складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку слідує, що усього земельних угідь 3,89 га, з них с/г угідь 3,53 га, у тому числі ріллі 3,03 га, багаторічних насаджень 0,00 га, кормових угідь 0,50 га, землі під будівлями лісами та іншими угіддями 0,36га, болота та заболочені землі відсутні. В той час, як судом першої інстанції взято до уваги сумнівні, незаконні докази, подані позивачем, зокрема висновок залученого спеціаліста ОСОБА_3 , який є фізичною особою-підприємцем та діяв на замовлення органів прокуратури.

Крім того, при проведенні вищевказаних робіт ФОП ОСОБА_3 не були залучені представники сільської ради, представники Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області, представники Державної екологічної інспекції, представники відділу Держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області, представники Лубенської державної адміністрації, представники ТОВ «Лубнирайземпроектсервіс», землевпорядної організації, що був розробником технічної документації, що посвідчують право власності на земельну ділянку, не був залучений користувач земельних ділянок, якому на праві оренди передана земельну ділянка та який безпосередньо веде господарську діяльність на ній ОСОБА_2 .

Таким чином вважає, що прокурор безпідставно ставить питання щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації земельної ділянки, загальною площею 3,89га, з яких лише 0,36 га, згідно даних позову, є заболоченими.

Також вказувала, що у позивача не було жодних об`єктивних та поважних причин пропуску строку позовної давності.

Окрім того, з рішенням суду першої інстанції також не погодився ОСОБА_2 , третя особа у справі, подавши на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вказував, що його завчасно не було залучено до участі в розгляді даної справи, хоча даний спір впливає на його права, оскільки він орендує спірну земельну ділянку, внаслідок чого він не мав можливості подати свої заперечення на позов.

Вважає, що даний спір було вирішено з порушенням правил підсудності, оскільки спірна земельна ділянка надавалася ОСОБА_1 з метою створення фермерського господарства, дані правовідносини виникли саме з приводу здійснення господарської діяльності, навіть якщо відповідачем у справі визначено фізичну особу, відтак, дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Обраний прокурором спосіб захисту вважає неналежним, оскільки заняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння, порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.

Окрім того, вказував, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчує відповідне право та не має самостійного юридичного значення. Оскільки зміна власника земельної ділянки водного фонду можлива лише у випадку, визначеному у частині другій статті 59 ЗК України, вважає, що для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для повернення цієї ділянки власнику визнання недійсним державного акта не є необхідним.

На апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Оніщенко Н.Ю. свій відзив подав керівник Лубенської окружної прокуратури Кінаш І.П., у якому, спростовуючи доводи апелянта, зазначав, що рішення міськрайонного суду є законним та обґрунтованим.

При цьому вказував, що твердження апелянта про можливість перебування земельної ділянки водного фонду у приватній власності, не ґрунтуються на законі.

Не погоджуючись із запереченням апелянта щодо наявності водного об`єкту на спірній земельній ділянці, вказував, що наявність водного об`єкту підтверджується даними Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області, технічною документацією із землеустрою щодо земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 3,89 га ріллі, кадастровий номер :09:006:0012, даними з Державного підприємства «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», звітом інженера-землевпорядника ОСОБА_3 , в також загальнодоступними даними Публічної кадастрової карти.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Оніщенко Н.Ю., а також третя особа ОСОБА_2 подали до суду апеляційної інстанції клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вважають, що якщо земельна ділянка надавалась з метою створення (ведення) фермерського господарства, то справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки дані правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, навіть якщо відповідачем у справі зазначено фізичну особу, якій ця земельна ділянка надавалась з метою створення фермерського господарства.

Зазначали, що зі змісту ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» слідує, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Спори фермерських господарств, які є юридичними особами, з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (який є публічним та загальнодоступним), на даний час існує Фермерське господарство «Ромашка», членом якого є відповідач ОСОБА_1 .

З позовної заяви вбачається, що дані обставини були відомі позивачеві ще до звернення до суду з позовом.

Вважають, що земельна ділянка надавалась ОСОБА_1 з метою ведення фермерського господарства, - відтак справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки дані правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, навіть якщо відповідачем у справі зазначено фізичну особу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №123 від 26 березня 2003 року надано дозвіл на розробку технічної документації по оформленню права власності в розмірі земельних часток (паїв) по Войнихівській сільській раді 3,89 га на земельні ділянки членами Селянського (фермерського) господарства «Ромашка» із земель селянського (фермерського) господарства «Ромашка» загальною площею 56,2 га, зокрема члену СФГ із земель селянського (фермер-ського) господарства «Ромашка» ОСОБА_1 право власності на 3,89 га. ріллі для веден-ня фермерського господарства.

Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 кадастровий номер :09:006:0012 розроблено ТОВ «Лубнирайземпроектсервіс».

Розпорядженням голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10 червня 2009 року було затверджено дану технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано ОСОБА_1 3,89 га ріллі.

У подальшому ОСОБА_1 виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 січня 2010 року серія та номер ЯГ 343182, площею 3,89 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства.

Крім того встановлено, що ОСОБА_1 є членом Селянського (фермерського) господарства «Ромашка».

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами прокурора про те, що всупереч вимогам законодавства України відповідачу було передано у власність землі, зайняті водотоками, болотами, а також прибережними захисними смугами, які є землями водного фонду України.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі статтею 1 ГПК України господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства в господарських судах.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємця-ми, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до госпо-дарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право зверта-тися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах між суб`єктами господарювання.

З наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 є членом СФГ «Ромашка», і незважаючи на те, що з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки вона звернулася як фізична особа, отримання цієї ділянки відбулось для використання в діяльності СФГ «Ромашка».

Розпорядженням голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10 червея 2009 року «Про затвердження технічної документації із земле-устрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано ОСОБА_1 3,89 га ріллі.

На підставі Державного акту на право власності від 26 січня 2010 року серія та номер ЯГ 343182 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3, 89 га, розташованої на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення фермерського господарства

Позивач, який діє в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації просив визнати незаконним, скасування розпорядження Лубенської районної державної адміністрації, визнати недійсним державний акт, витребувати земельну ділянку із незаконного володіння.

Оскільки фермерські господарства це юридичні особи, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Зазначена правова позиція викладенна в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі №348/992/16-ц; від 20 червня 2018 року в справі №317/2520/15-ц, від 29 травня 2019 року в справі № 402/1225/16-ц, 542/18/17 від 02 жовтня 2019 року.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства не ґрунтується на нормах процесуального права.

Враховуючи викладене, наявні передбачені п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження в справі, оскільки розгляд спорів даної категорії здійснюється в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 374, 377, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_4 адвоката Оніщенко Наталії Юріївни та третьої особи ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 12 лютого 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Центрального округу до Лубенської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , треті особи: Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування розпорядження Лубенської районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акту та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.