Справа № 486/2008/20
Провадження № 2/486/235/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 лютого 2021 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 100000 моральної шкоди.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 27 листопада 2019 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 755/13243/19 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення 3750 грн. було задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Вказаним рішенням суду було встановлено протиправну поведінку відповідача стосовно позивача, яка виявилась у невиконанні умов договору щодо доставки і установки віконних систем в період, коли відповідач займалась підприємницькою діяльністю. Внаслідок чого, позивач залишилась взимку 2019-2020 року без вікон і без грошей, які сплатила відповідачу по договору.

До цього часу рішення суду в повному обсязі відповідачем не виконано, виконавчий документ перебуває на примусовому стягненні в органах Державної виконавчої служби м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

За весь час невиконання зобов`язань по встановленню вікон відповідачем позивач перенесла багато страждань, що мало значний негативний вплив на її здоров`я. Цей вплив виявився у вигляді безсоння, серцевих нападів, раптових приступів занепокоєння, що викликало постійні підвищення тиску. Вона постійно відвідувала лікарні, витрачала кошти на ліки на суму 4350 грн. 73 коп. Загальна сума витрат на лікування становить 12000 грн.

Позивач є самотньою особою, літньою особою, інвалідом ІІ групи, пенсіонером, учасником війни, змушена терпіти постійні приниження та грубу лайку зі сторони відповідача і родичів. Сплачені позивачем гроші в сумі 3750 грн. є для неї великими коштами, що майже дорівнюють розміру її місячної пенсії, які вона змушена була передати відповідачу, а натомість отримала холодну квартиру без відремонтованих вікон. Моральну шкоду вона оцінює в 100000 грн.

В судове засідання позивач не з`явилася, судом належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала.

Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 здійснювала підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами як фізична особа-підприємець з 20 лютого 2017 року по 16 грудня 2019 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 27 листопада 2019 року розірвано договір між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 №1001 від 10 лютого 2019 року про доставку та встановлення віконних систем, стягнуто з ОСОБА_3 кошти в сумі 3750 грн. /а.с.6-7/. Рішення набрало законної сили, виконавчий лист перебуває на виконанні у Южноукраїнському міському відділі ДВС згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 лютого 2020 року /а.с.11-12/. Факт порушення договірних зобов`язань, що призвело до розірвання договору в судовому порядку підтверджений рішенням суду.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу ч. 1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості, розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (до ст. 653 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивач просить стягнути на свою користь моральну шкоду в сумі 100000 грн., обґрунтовуючи вказану вимогу тим, що їй було завдано душевні страждання, зокрема посилається на те, що у неї з`явилося безсоння, часті болі в серці, підвищився тиск. Разом з тим, на підтвердження позовних вимог позивач надає виписки із медичної картки стаціонарного хворого та довідки лікаря, у яких основним та супутніми захворюваннями значиться поширений остеохондроз, остеопороз, застарілий компресійний перелом, а також атеросклеротичний післяінфарктний (2005 р.) кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 3 ст., післяопераційний (2019 р.) гіпотиреоз у стадії медичної субкомпенсації /а.с.13-24/.

Дослідивши надані медичні документи, суд дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача, враховуючи попередні діагнози, та діями відповідача. Стосовно приниження грубою лайкою позивачем не надано жодних доказів на підтвердження таких фактів.

Верховний Суд у постанові №761/26293/16-ц від 20 березня 2019 року зазначив, що відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Разом з тим у постанові №216/3521/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від власної позиції, зазначивши, що вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд в оцінці факту заподіяння моральної шкоди виходить виключно із доказів, наданих сторонами.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши усі надані позивачем докази та матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у судовому засіданні не були обґрунтовані та підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся ОСОБА_2 , в позові до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Свидовець Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я представника позивача: Сікачов Сергій Юрійович, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Фізична особа-підприємець, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова