Справа №710/875/21
Номер провадження 2-з/710/22/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

25.06.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сивокінь С.С.,

за участі секретаря судових засідань Бойко О.С.,

розглянувши заяву Сільськогосподарського приватного підприємства «Павлівське» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом СПП «Павлівське» до ТОВ «Лебединська Аграрна Компанія», ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним та припинення права оренди

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява про забезпечення позову у якій СПП «Павлівське» просить вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0366.

Вимоги про забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що не виключено, що під час розгляду справи в суді відповідачі зможуть неодноразово змінювати підставу набуття права оренди шляхом подання до державного реєстратора кожного наступного виданого ними примірника угоди про розірвання договору оренди землі на підставі якого була проведена реєстрація речового права та одночасно новоукладеного між ними екземпляра договору оренди землі, в зв`язку з чим суд буде вимушений до закриття підготовчого провадження у справі постійно змінювати підставу позову, а у разі здійснення речового права на земельну ділянку за новоукладеним правочином в період після закриття підготовчого провадження у справі до моменту набуття законної сили рішенням суду, то такий судовий акт не підлягатиме виконанню, оскільки скасування державної реєстрації прав допускається за ухваленим судовим рішенням про визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 638/20248/19 (провадження № 61-11744св20) зазначено, що «предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суди помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. За таких обставин судові рішення про заборону відчуження нерухомого майна підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову».

Оскільки предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору оренди землі та припинення права оренди, в разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, незабезпечення позову в обраний спосіб не ускладнить чи не унеможливить виконання рішення суду, суд вважає, що такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

При цьому суд враховує, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись нормами ст.149,150 -153,258,260,353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Сільськогосподарського приватного підприємства «Павлівське» про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Сивокінь