КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ДПП звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 382 926,61 грн. та судові витрати у розмірі 5 743,90 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ДПП належить на праві власності ТЗ «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 17.12.2016.

16.11.2016 близько 01 год 30 хв. по вул. Чорнобильській, 1 у м. Києві, сталася ДТП за участю службового автомобіля ДПП «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП службовий автомобіль ДПП «Toyota» н.з. НОМЕР_1 зазнав пошкоджень та висновком експертного дослідження від 19.07.2017 №19/13-1/56-ЕД/17 встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного ТЗ «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП, станом на момент проведення експертного дослідження, складає 382 926,61 грн.

Вказаний автомобіль станом на 16.11.2016 належав на праві власності ДПС МВС України та на підставі договору позички № 10 від 02.12.2015 перебував у користуванні ДПП.

Положеннями Дисциплінарного статуту та Інструкції працівника патрульної поліції передбачені зобов`язання щодо необхідності збереження службового майна поліцейським, а також відповідальність за спричинення шкоди в тому числі - службовим ТЗ.

Накладенням адміністративного стягнення за порушення ст. 124 КУпАП Святошинський районний суд м. Києва встановив факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , що підтверджує порушення останнім основних обов`язків поліцейського, визначених Законом України «Про Національну поліцію», Інструкції та Дисциплінарного статуту (а.с. 1-6).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2020 у задоволені позову ДПП відмовлено (а.с. 79-80).

В апеляційній скарзі ДПП, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог. Вказує, що ДПП володів ТЗ «Toyota» н.з. НОМЕР_1 на правовій підставі, тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. Оскільки винним у вчиненому ДТП Святошинським районним судом м. Києва визнано ОСОБА_1 , який відповідно до ст.ст. 1166, 1192 ЦК України має відшкодувати завдану майнову шкоду, на суд першої інстанції не звернув уваги та безпідставно відмовив у задоволенні позову (а.с. 84-87зв.)

Відзиву від ОСОБА_1 не надходило.

В судовому засіданні представник ДПП - Габро Р.О. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2016 близько 01 год 30 хв. по вул. Чорнобильскій, 1 у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля Департаменту патрульної поліції «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП службовий автомобіль ДПП «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1 зазнав пошкоджень.

Постановою Святошинського районного суд м. Києві від 05.12.2016 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (справа № 759/16007/16-п) (а.с. 7).

При розгляді вказаної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перед поворотом не зменшив швидкості для безпечного його проходження, не врахував стан дорожнього покриття, внаслідок чого здійснив наїзд на лінію електропередач, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

Висновком експертного дослідження від 19.07.2017 №19/13-1/56-ЕД/17 встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного ТЗ «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП станом на момент проведення експертного дослідження складає 382 926,61 грн.

Згідно вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчиненні протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1, 4, та 12 п. 3.1 ІІІ Розділу Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1, поліцейські патрульної поліції під час несення служби зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також присяги поліцейського, постійно утримувати у належному стані спеціальні засоби захисту, елементи екіпірування, транспортні засоби та їх обладнання, технічні засоби та технічні прилади, які використовуються для фіксації правопорушень, засоби зв`язку, медичне устаткування для надання першої медичної допомоги; під час керування патрульним автомобілем бути прикладом для інших учасників дорожнього руху в частині дотримання ПДР.

З вищевикладеного можна зробити висновок про те, що в користуванні ОСОБА_1 під час виконання обов`язків поліцейського патрульної служби знаходився службовий автомобіль «Toyota Prius» н.з. НОМЕР_1 .

Питання про матеріальну відповідальність поліцейських на час виникнення спірних правовідносин (листопад 2016 року) були врегульовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України (в редакції Закону № 2171-ІІІ, від 21.12.2000) (далі - Положення).

Частина 4 ст. 1 Положення визначала, що його дія поширюється на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 10 розділу ІІ Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Розділом ІІІ Положення передбачено повну та підвищену матеріальну відповідальність.

Згідно ст. 13 розділу ІІІ Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Звертаючись до суду з позовом, як і в апеляційній скарзі, позивачем зазначається що підставою для задоволення пред`явленого позову є порушення відповідачем основних обов`язків поліцейського, визначених Законом України «Про Національну поліцію», Інструкції та Дисциплінарного статуту.

Разом з тим, позивач не послався на жодну правову норму, яка б передбачала можливість покласти на відповідача повну матеріальну відповідальність за пошкодження державного майна, при встановлених у справі обставинах.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вищезазначений пошкоджений автомобіль був наданий ОСОБА_1 у користування, а доказів для застосування повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду, передбаченої Положення та іншими актами законодавства матеріали справи не містять.

Разом із тим, апеляційний суд вважає помилковим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положення статей 133, 134 КЗпП України, оскільки в даному випадку питання про відшкодування матеріальної шкоди регулюється спеціальними нормативним актом, а саме Положенням, і тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, і містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку відмову у задоволенні позову.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення з підстав зазначених в цій постанові.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення з підстав зазначених в даній постанові.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 29 червня 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська