Справа № 2-2370/12
Провадження № 4-с/752/30/21
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, -

в с т а н о в и в:

у червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача С.Ф., заінтересована особа: ОСОБА_2 , в котрій просила суд:

- визнати дії приватного виконавця Горбача С.Ф. щодо винесення постанови від 09.09.2019 року про арешт майна боржника, постанови від 08.10.2019 року про арешт коштів боржника та постанови від 09.10.2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 60005975 незаконними;

- скасувати постанову приватного виконавця Горбача С.Ф. від 09.09.2019 року у виконавчому провадженні № 60005975, про арешт усього невизначеного майна , що належить боржнику;

- скасувати постанову приватного виконавця Горбача С.Ф. від 08.10.2019 року у виконавчому провадженні № 60005975, про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом;

- скасувати постанову приватного виконавця Горбача С.Ф. від 09.10.2019 року у виконавчому провадженні № 60005975, про опис та арешт землі житлової та громадської заборони, реєстраційний/кадастровий номер :01:004:5065, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , площею 0,23231 га.

В обґрунтування скарги вказала про те, що оскаржувані постанови складені із порушенням норм чинного законодавства, які регулюють порядок їх складання, а тому підлягають скасуванню.

Зокрема, зазначила, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника не містить обов`язкових реквізитів, зокрема, цільового призначення земельної ділянки, її адресу, комунікацій та об`єктів, що розташовані за най, що унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки.

Крім того, вказала, що зберігачем майна може бути лише особа, котра була присутня при його описі та арешті. Проте, вона присутньою не була, але згідно вказаної постанови її визначено зберігачем майна, однак, як того вимагає закон, обов`язки по збереженню майна їй не роз`яснено, її не попереджено про кримінальну та іншу відповідальність, тому дії виконавця є незаконними та тягнуть за собою скасування постанови.

Також, вказала, що постанови про арешт коштів боржника та майна боржника є передчасною, оскільки остання в порушення вимог закону винесена виконавцем до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах, а також про наявність на праві власності у боржника нерухомого майна, через що також підлягають скасуванню.

Заявник будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, від представника ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення через карантинні обмеження..

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Горбач С.Ф. в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав відзив на скаргу, в якому проти скарги заперечив та просив відмовити у її задоволенні через її недоведеність та безпідставність.

Вказав, що вчинені ним виконавчі дії та винесені постанови в рамках виконавчого провадження № 60005975 з виконання виконавчого листа № 2-2370/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 30.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 766 428,36 грн., суми штрафу в розмірі 766 428,36 грн., судового збору в розмірі 3 219,00 грн., а всього - 1 539 075,72 грн., відповідають вимогам чинного законодавства. До того ж, посилався на результати перевірки його діяльності, проведеної Міністерством юстиції України, за наслідками якої встановлено, що порушення вимог чинного законодавства при здійсненні виконавчого провадження № 60005975 не виявлено.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбач С.Ф. перебуває виконавче провадження № 60005975 з виконання виконавчого листа № 2-2370/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 30.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 766 428,36 грн., суми штрафу в розмірі 766 428,36 грн., судового збору в розмірі 3 219,00 грн., а всього - 1 539 075,72 грн.

В рамках даного провадження приватним виконавцем винесено постанову від 09.09.2019 року про арешт майна боржника, постанову від 08.10.2019 року про арешт коштів боржника та постанову від 09.10.2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з п. 10 розділу VIII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Отже, у вказаному порядку виконавчих дій відсутній обов`язок виконавця викликати для опису майна боржника.

Так, постанова приватного виконавця від 09.10.2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника містить категорію земель, реєстраційний/кадастровий номер земельної ділянки, її місцезнаходження та розмір. Також вказано, що при описі об`єкта враховано інформацію, зазначену у витязі з Державного земельного кадастру № НВ-019 від 03.10.2019 року.

Не зазначення виконавцем у постанові від 09.10.2019 року опису та арешту майна боржника інформації щодо цільового призначення земельної ділянки, комунікацій та об`єктів, що розташовані за ній, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки це не свідчить про те, що такими діями виконавця було порушено права чи свободи боржника.

До того ж, на виконання вказаних приписів Інструкції у постанові приватного виконавця від 09.10.2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника зазначено, яке саме майно описано та його місце розташування, зазначено прізвище ім`я по батькові відповідального зберігача та його місце проживання, дані; опис проведено в присутності двох понятих, про що свідчать підписи останніх у постанові.

Суд критично оцінює доводи заявника про порушення її законних прав та інтересів через начебто неповну характеристику об`єкту опису, неналежного зберігача. Останні є необґрунтованими, оскільки дії щодо незазначення у постанові усіх властивостей майна не призвели до порушення прав боржника, оскільки останнє не унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки, та не впливає на встановлення вартості майна, оскільки при визначенні вартості майна суб`єктом оціночної діяльності в подальшому буде враховано усі характеристики майна.

Крім того, суд вважає за необхідне ще раз зазначити, що за ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій. При цьому суд вважає, що відсутність боржника при проведені опису майна не може бути перешкодою для проведення такого опису.

Судом встановлено, що в постанові від 09.10.2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника містяться відомості про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків, а також попередження про кримінальну відповідальність зберігача - боржника. Також постанова містить дані про зберігача та його адресу.

Вказане надає можливість достовірно ідентифікувати особу, яка призначена зберігачем описаного майна, що не свідчить про наявність підстав для скасування такої постанови чи порушення прав боржника.

При цьому суд звертає увагу, що постанова про опис та арешт майна боржника складена у присутності понятих та містить їх підписи.

Отже, скаржником не доведено суду порушення приватним виконавцем приписів норм чинного законодавства при винесенні постанови від 09.10.2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 09.10.2019 року.

Крім того, звертаючись до суду з вказаною скаргою, ОСОБА_1 з постановами про арешт коштів боржника від 08.10.2018 року та про арешт майна боржника від 09.09.2019 року не погоджується та вважає, що приватний виконавець при їх винесенні не дотримався норм Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого вказані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

В обґрунтування своєї позиції вказала, що виконавцем при відкритті виконавчого провадження має накладатися арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах в межах суми заборгованості, що чітко визначені стягувачем в заяві до виконавця. Проте, у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження зазначено лише про наявність у боржника земельних ділянок.

Втім, приватним виконавцем було накладено арешти на все майно боржника без конкретизації взагалі та рахунки у банківських установах, так само без конкретизації, незважаючи на те, що вони в заяві стягувача зазначені не були. Винесені приватним виконавцем постанови є передчасними, оскільки ці постанови в порушення вимог закону винесена ним до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах.

З даного приводу суд надійшов до наступного.

Згідно з положеннями ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 ркоу № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону № 1404-VIII визнано, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч. 7 ст. 26 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону № 1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Положеннями ч. 1 та ч. 6 ст. 48 Закону № 1404-VIII закріплено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частинами 1-3 ст. 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З аналізу змісту викладених норм Закону № 1404-VIII вбачається, що у разі якщо стягувач звертається до виконавця із заявою про примусове виконання рішення та зазначає рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника виконавець в даному випадку діє згідно приписів ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника, та негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. При цьому на інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону (тобто виявляє таке майно, здійснює його опис та накладає арешт).

Судом встановлено, що 09.09.2019 року відповідно до ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Горбач С.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, за якою боржника - ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації, внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Того ж дня, виконавцем встановлено, що згідно інформаційної довідки № 180251108 від 09.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1 на праві власності зареєстроване нерухоме майно за 11 адресами.

Тому, виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.

Крім того, з метою перевірки майнового стану боржника виконавцем направлено запити до відповідних організацій та 39 банківських установ, від яких отримано відповіді про відсутність коштів на рахунках та відсутність джерел отримання доходів боржником.

08.10.2019 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 60005975, винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ст. 18 Закону).

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність і правомірність оскаржуваних заявником постанов про накладення арешту на все майно та арешт коштів боржника.

На думку суду, накладення арешту на майно боржника та його кошти відповідає суті і меті виконавчого провадження, такі дії спрямовані на виявлення всього майна боржника, що є і правом і обов`язком виконавця. Накладення арешту фактично після відкриття виконавчого провадження і терміновість таких дій відповідає меті інституту примусового виконання рішення суду. Той факт, що арешт накладено на все майно боржника, не є порушенням закону, тим більше враховуючи, що виконавцем вжиті заходи у законний спосіб. При цьому суд також враховує, що оскаржуваною постановою не порушено законні інтереси заявника, які мають бути направлені на своєчасне виконання судового рішення. Той факт, що накладення арешту майна боржника створило певні незручності для нього, не може розглядатись як порушення прав особи. Таким чином, судом не встановлено протиправності чи незаконності в діях виконавця при винесенні оскаржуваних постанов, тому скарга в цій частині є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

При цьому суд також враховує, що заявник не надала доказів на підтвердження того, що внаслідок оскаржуваних дій виконавця були накладені арешти на майно боржника, яке б суттєво за своєю вартістю перевищувало суму боргу. Тому підстав вважати, що вжиті виконавцем заходи були надмірними і неспівмірними (що могло б дати підстави для скасування арешту з частини майна) суд не вбачає.

Також, судом не надано доказів стосовно того, що оскаржуваними постановами накладено арешт на рахунки, на котрі його накладення заборонено законом.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тому, оскільки заявник не надала суду доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України про те, що оскаржувані постанови були прийняті не у відповідності до закону, не в межах повноважень приватного виконавця та з порушенням її прав, не надала доказів щодо неправомірності дій приватного виконавця, суд не вбачає законних підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко