Справа №200/5716/19
Провадження №2/932/1990/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» червня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

представника позивача: Крісак М.В.,

представника відповідача: Чміль Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна про визнання припиненим зобов`язань за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська І.Р. про визнання припиненим зобов`язань за кредитним договором.

Стислий виклад позиції учасників.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ КБ «Надра» та її матір`ю ОСОБА_2 укладено договір кредиту від 26.03.2007 №8/2007/840-К/859-Н та договір іпотеки №859-Н/1 для забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору. Також на забезпечення кредиту між ПАТ КБ «Надра» та позивачкою укладено договір поруки. 17.05.2012 позичальник померла, а позивач прийняла спадщину. У жовтні 2013 року банк звернувся до суду із позовом до позичальника та поручителя про стягнення боргу, провадження у частині вимог до позичальника було закрито у зв`язку із смертю позичальника. Поручителем подано зустрічний позов про визнання припиненим договору поруки, який задоволено. Покликаючись на приписи ст.1281 ЦК України, оскільки кредитор не звернувся протягом шести місяців до спадкоємців із вимогою про погашення заборгованості, позивач стверджує про припинення вимоги кредитора про стягнення боргу та відповідно припинення зобов`язань за іпотечним договором. Вказує, що зверталася до кредитора із вимогами про припинення зобов`язань, проте отримала заперечення із цього приводу. При цьому, права вимоги було передано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Відповідачами відзивів, а третьою особою заперечень не подано.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» в судовому засіданні проти позову заперечила, вказала, що вимога кредитора пред`явлена шляхом подання заяви про заміну відповідача правонаступником в судовій справі №337/6220/13-ц.

Інший відповідач та третя особа явки представників в судовому засіданні не забезпечили, про судове засідання повідомлялися.

Фактичні обставини встановлені судом.

26.03.2007 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №8/2007/840-К/859-Н.

На забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань із вказаного договору між цими ж сторонами та у цей же день укладено договір іпотеки №859-Н/1, предметом забезпечення за яким є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір кредиту також було забезпечено порукою, договір про яку укладено в цей же день між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про шлюб від 23.08.2008 ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про смерть від 18.05.2012 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із рішення Хотинського районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2014 у справі №337/6220/13-ц вбачається, що ПАТ КБ «Надра» звернувся із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (виключно як до поручителя) про стягнення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/859-Н та договором поруки.

Ухвалою суду провадження в частині вимог до ОСОБА_2 закрито у зв`язку із поданням позову до неї після її смерті.

Рішенням суду у задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено із підстав припинення поруки смертю боржника. З цих підстав задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.

Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області. В ухвалі вказано, що банк просив залучити у якості відповідачів спадкоємців ОСОБА_5 .

Позивач зверталася до ПАТ КБ «Надра» та уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» із вимогами про визнання припиненими кредитних зобов`язань та зобов`язань за договором іпотеки.

Із відповіді уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» від 13.02.2019 вбачається незгода із припиненням зобов`язань. Одночасно кредитор вказує про не подання вимоги до спадкоємців ОСОБА_5 .

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на забезпечену квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб від 18.01.2020 вбачається, що ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Із відповіді ФГВФО від 25.10.2018, протоколу електронного аукціону, договору купівлі-продажу майнових прав, вимоги про дострокове погашення заборгованості вбачається, що право вимоги за договорами кредит та іпотеки було відступлено ПАТ КБ «Надра» в користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп».

Норми права, що застосував суд.

У відповідності до ст.1281 ЦК України, яка діяла на момент смерті боржника, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (ч.1). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4).

У постанові Верховного Суду України 08.04.2015 у справі №6-33цс15 зроблено висновок, що положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Аналогічні висновки щодо застосування положень статей 1281 та 1282 ЦК України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц.

За висновками вказаної постанови ВП/ВС, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За висновками, наведеними у постанові Великої падати Верховного Суду №522/1528/15-ц від 21.01.2021 для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником)(п.57).

Водночас Велика Палата Верховного Суду знову звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права (п.58).

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним (п.59).

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (п.64).

При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України кредитор на власний розсуд змінює умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінює порядок і строк його виконання, припиняє подальше кредитування позичальника, змінює строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі №916/4693/18).

За висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у справі №200/7849/16-ц від 24.07.2019, з аналізу пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року (пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України) вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому норма статті 205 ЦПК України 2004 року (статті 255 чинного ЦПК України) є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України (пунктами 1-7 статті 205 ЦПК України 2004 року), незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц, провадження № 61-33766сво18.

Вказаний висновок також узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Оцінка суду.

Враховуючи, що кредитор знав про смерть позичальника як мінімум із 05.03.2014 день ухвалення рішення Хотинським районним судом м.Запоріжжя, відповідачами не надано доказів звернення ними до спадкоємців протягом шести місяців від 05.03.2014, тобто до 05.09.2014, та навпаки, вказано, що станом на 13.02.2019 кредитором не подано вимоги до спадкоємців ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про сплив присічного (преклюзивного) строку, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців та свідчить про припинення права вимоги.

Викладені висновки узгоджуються із наведеними висновками Верховного Суду.

У свою чергу припинення основного зобов`язання є підставою для припинення іпотеки.

Оскільки, по-перше в договорі іпотеки передбачено можливість іпотекодержателя набути право власності на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» та відчужити об`єкт іпотеки іншим особам на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку», тобто передбачені позасудові способи звернення стягнення на заставне майно; по-друге позивач не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював, а первісний кредитор не визнавав факту припинення зобов`язань, новий кредитор пред`явив вимогу про виконання зобов`язання, у даному випадку застосування превентивного способу захисту є належним.

Доводи про пред`явлення вимоги кредитором шляхом подання заяви до апеляційного суду про залучення правонаступників боржника не заслуговують на увагу.

Так, на переконання суду, звернення кредитора до спадкоємців боржника має здійснюватися у встановлений законом спосіб, зокрема таким способом може бути подання претензії до нотаріуса.

Подання ж заяви про заміну співвідповідачів у справі №337/6220/13-ц суперечить процесуальному закону, тим більше на стадії апеляційного провадження, після закриття судом першої інстанції провадження Тому таке не свідчить про пред`явлення вимоги.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Враховуючи, що право вимоги на даний час набуто ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», тобто відбулася заміну кредитора у зобов`язанні, судовий збір слід стягнути із ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп».

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна про визнання припиненим зобов`язань за кредитним договором, задовольнити.

Визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором №8/2007/840-К/859-Н від 26.03.2007 укладеним між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 .

Визнати припиненим зобов`язання за договором іпотеки №859-Н/1 від 26 березня 2007 року укладеним між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Куліш В.І. зареєстрованого в реєстрі за №683.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду буде складено та проголошено 11.06.2021.

Суддя: В.І.Цитульський