Дата документу 24.02.2021 Справа № 310/9167/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/9167/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/750/21 Троценко Т.А.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» - адвоката Кошман Оксани Петрівни на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Разом з позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

В заяві зазначала, що вона звернулася до суду з позовною заявою про визнання права спільної сумісної власності подружжя на підставі рівності часток на убудовано-прибудоване приміщення площею 581,6 кв.м. розташованого за адресою АДРЕСА_1 залишивши майно у їхній з відповідачем спільній частковій власності. Ціна позову становить 3 626 000 грн.

ТОВ «ФК «Форінт» внаслідок купівлі права вимоги за грошовим зобов`язанням з майнового поручителя ОСОБА_2 у розмірі 1 681 588,89 грн. здійснює дії з продажу предмету іпотеки убудовано-прибудоване приміщення площею 581,6 кв.м. розташованого за адресою АДРЕСА_1 , щодо якого в і ставиться вимога про визнання спільною сумісною власністю подружжя.

Вважає, що існують обставини, що обумовлюють необхідність забезпечення позову.

За інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру обтяжень ТОВ «ФК «Форінт» є іпотекодержателем предметом іпотеки ціле убудоване прибудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 577,3 кв.м., яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

Право на здійснення позасудових заходів звернення стягнення на предмет іпотеки з боку ТОВ «ФК «Форінт» передбачені ст. 37,38 ЗУ «Про іпотеки», договором іпотеки від 02.08.2007 № 010/17/22/542/2 .

Державне підприємство «Сетам» листом від 21.10.2020 вих. № 6899/08-18-20 повідомило про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, реєстраційний номер лота первинний 438697, уцінений 448034, уцінений 454039, 577,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідна інформація розміщена на веб-сайті ДП «Сетам»

Дата проведення аукціону 18 грудня 2020 року 09-00 годин.

Зазначає, що активні дії ТОВ «ФК «Форінт» свідчить про наявність реальної загрози реалізації предмету позову до завершення судового розгляду цієї справи. Тому невжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна унеможливить реальне виконання можливого рішення про задоволення позову у справі та ефективний захист прав позивача.

Вказує, що внаслідок реалізації іпотечного майна на електронних торгах вона втрачає своє право спільної власності на 1/2 частку цього нерухомого майна. У випадку задоволення позовних вимог відновлення права власності нерухомого майна буде ускладнено.

Акцентує, що відповідач не втрачає право власності на майно, забезпечене іпотекою, але саме співмірність в даному випадку має вирішальне значення: вартість нерухомого майна, на яке вона просить накласти арешт за оцінкою, проведеною на 03.08.2020 року становить 3 626 000,00 грн., що двічі перевищує суму вимог ТОВ «ФК «Форінт» (1 681 588,00 грн.) та перевищує розмір вартості 1/2 частки.

Також відповідач має у власності інше майно, на яке може бути звернення стягнення - два транспортних засобів.

Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, та поновлення її порушених прав інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: убудовано-прибудоване приміщення площею 577,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 104, яке належить ОСОБА_2 ; зупинити реалізацію (продаж) арештованого майна цілого убудованого прибудованого приміщення загальною площею 577,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з електронних торгів лот 454039, відомості про предмет іпотеки: ціле убудоване приміщення загальною площею 577,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , дата проведення аукціону 18.12.2020 року о 09 год. 00 хв.; заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, Міністерства юстиції України, державним реєстратором, які створені та діють у відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» вчиняти будь - які обтяження щодо об`єкта нерухомого майна: убудовано - прибудованого приміщення площею 577,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 до ухвалення рішення по суті спору, а також заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» вчиняти дії відносно продажу цілого убудовано- прибудованого приміщення загальною площею 577,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 будь-якій особі на підставі договору купівлі продажу.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: убудовано-прибудоване приміщення площею 577, 3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер: 104, яке належить ОСОБА_2 .

Зобов`язано Державне підприємство «Сетам» зупинити реалізацію (продаж) арештованого майна цілого убудованого прибудованого приміщення загальною площею 577, 3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 з електронних торгів лот 454039, відомості про предмет іпотеки: ціле убудоване приміщення загальною площею 577, 3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 дата проведення аукціону 18 грудня 2020 року о 09 годині 00 хвилин.

В задоволені решти вимог, викладених в заяві, відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» - адвокат Кошман О.П. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі з`ясовані всі фактичні обставини справи. Не надана оцінка письмовим доказам та судом допущено формальний підхід щодо з`ясування обставин. Не враховано той факт, що у відповідності до п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Залишилось поза увагою суду, що позовні вимоги позивача не містять другої складової підстав забезпечення позову зняття арешту, а тому безпідставно вжито такі заходи забезпечення позову, як зобов`язання зупинити реалізацію (продаж) арештованого майна. Просить скасувати ухвалу суду і прийняти нове рішення (постанову), якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив у якому посилається на те, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсним обставинам. Так, введення спірного об`єкта відбулося у 2017 році, тобто після укладання шлюбу, тому у разі задоволення вимог по цій справі буде ускладнено відновлення права власності на певну частку. Вартість спірного нерухомого майна в двічі перевищує вимоги товариства. Правочин, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» набула право вимоги знаходиться на розгляді Печерського районного суду м. Києва, а дія ухвали на підставі якої проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні взагалі зупинена Верховним Судом у касаційному провадженні.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності, захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та зупинення реалізації (продаж) цього нерухомого майна є співрозмірним з позовними вимогами, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, за якими забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому (п.4 Постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 Пленум Верховного Суду України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності подружжя на ціле убудовано прибудоване приміщення загальною площею 581,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та поділ спільної власності на підставі рівності часток залишивши майно у їхній спільній часткові власності.

Необхідність забезпечення позову позивачка обґрунтовує тим, що існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон право власності на ціле убудовано прибудоване приміщення загальною площею 577,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ТОВ ФК «Форінт» є іпотекодержателем вказаного нерухомого майна.

Згідно копії витягу з веб-порталу електронних торгів СЕТАМ (https://setam.net.ua/), на сайті розміщене оголошення про реалізацію спірного нерухомого майна - номер лоту: 454039: найменування лоту: «ІПОТЕКА. Ціле убудовано - прибудоване приміщення загальною площею 577, 3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року зупинено дію ухвали Бердянського міськрайонного суду від 9 жовтня 2018 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінено стягувача у виконавчому провадженні АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку щодо накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: убудовано-прибудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та зобов`язання ДП «Сетам» зупинити реалізацію (продаж) вказаного арештованого майна.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, як і додана до пояснень постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, оскільки обставини справи відрізняються між собою, навіть особами, які залучені до участі у справі.

За таких обставин, ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому не має підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367,374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» - адвоката Кошман Оксани Петрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 01 березня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко