Провадження № 2/161/1116/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу № 161/20726/20 за позовною заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

АТ «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 травня 2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №501142618, згідно умов якої відповідачу надано кредит в розмірі 210 000,00 грн. Вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 02.10.2020 р. загальна сума його боргу становить 214 221,27 грн., з яких 178 911,91 грн. основної суми боргу, 15 621,86 грн. заборгованості по відсотках, 19 687,50 грн. заборгованості по комісії.

У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому провадженні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги заперечив.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Альфа-банк» та ОСОБА_3 було укладено угоду про надання кредиту №501142618 шляхом підписання таких документів.

Так, 16 травня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладення Угоди про надання кредиту №501142618, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 7).

Згідно вказаної оферти ОСОБА_3 пропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб, що укладений нею та Банком. Умови для укладення угоди зазначені наступні: тип кредиту - «кредит готівкою», сума кредиту 210 000,00 грн., процентна ставка 13,99% річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту - 48 міс.

Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на сайті Банку: www.alfrbank.com.ua.

Дата повернення Кредиту 16.05.2023 року.

16 травня 2019 року ОСОБА_4 та представником АТ «Альфа-Банк» було підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», яка містила анкетні дані ОСОБА_3 , прохання відкрити поточні рахунки на її ім`я у гривні, а також повідомлення про підтвердження акцепту Публічної пропозиції та укладення Договору з АТ «Альфа- Банк», на умовах, викладених в Публічній пропозиції та Додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.ua (а.с. 8).

16 травня 2019 року представником АТ «Альфа-Банк» підписано Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501142618, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію ОСОБА_3 на укладення угоди про надання кредиту №501142618 від 16 травня 2019 року, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 10).

При цьому, у п. 1 вказано, що банк встановлює комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 1,25%від суми кредиту.

Також, 16 травня 2019 року сторонами було підписано Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту №501142618 від 16 травня 2019 року, що містить «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг». У графіку також зазначено, що підпис позичальника свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування (а.с. 9).

Із вказаного Графіку вбачається розрахунок суми щомісячного платежу за кредитом, що включає суму кредиту, відсотків та комісію за розрахунково-касове обслуговування щомісячно.

З матеріалів справи вбачається, що банк належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредит у сумі 210 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 16.05.2019 по 05.04.2021 (а.с. 57).

Станом на 02.10.2020р. за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 214 221,27 грн., в т.ч. 178 911,91 грн. заборгованість за кредитом, 15 621,86 грн. заборгованість за відмотками, 19 687,50 грн. заборгованість по сплаті комісії.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Як передбачено ч.1 та ч.2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферта), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт). Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Оскільки позивачем прийнято пропозицію (оферту) відповідачу, відповідачу надано акцепт та надано кредитні кошти, судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Зважаючи на те, що відповідач істотну порушила умови кредитного договору, а саме своєчасно не сплачувала щомісячні платежі за ним, позовні вимоги про стягнення основної суми боргу, процентів за користування кредитом, який прямо передбачений у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту, є обґрунтованими.

Що стосується вимог про стягнення комісії, суд зазначає таке.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до статті 18 «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливим є положення договору про споживчий кредит, який містить умови плати за розрахунково-касове обслуговування, і це є підставою для визнання такого положення недійсним.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Так відповідач, встановив в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, що є незаконним та не відповідає вимогам справедливості та суперечить частині 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 грудня 2018 року у справі № 695/3474/17.

Отже, оскільки в угоді про надання кредиту №501142618 від 16 травня 2019 року банк встановив комісію за дії, які банк здійснює на власну користь (обслуговування кредитної заборгованості позичальника), що суперечить приписам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку, що вказаний підпункт угоди є нікчемним.

Одночасно, відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Отже, в чинному законодавстві відсутній такий спосіб захисту порушеного права як визнання нікчемним правочину або його частини. В даному випадку суд констатує, що спірний підпункт угоди є нікчемним в силу закону та, відповідно, застосовує правові наслідки такої нікчемності.

У зв`язку з тим, що умови у кредитному договорі про встановлення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними (недійсним в силу закону), що встановлено судом, тому суд застосовує наслідки недійсності цієї частини правочину, а тому відмовляє у стягненні з відповідача комісії у розмірі 19 687,50 грн.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2 918,01 грн.

Керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за угодою про надання особистого кредиту №501142618 від 16 травня 2019 року у розмірі 194 533 (сто дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять три) грн. 77 коп., в т.ч. 178 911,91 грн. основна сума боргу, 15 621,86 грн. заборгованість за процентами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 2 918 грн. (дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять) грн. 01 коп.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідачем у справі є ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено

та підписано 29.06.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк