Справа № 131/424/21
Провадження № 2/131/367/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Балтака Д.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без фіксації судового засідання технічними засобами в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому вказав, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. Рішенням Іллінецького районного суду від 24 грудня 2020 р. даний шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначив, що на даний час він є непрацевлаштованим, та немає стабільного заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище, тобто на його думку ці обставини є істотними для зміни розміру аліментів, а саме: їх зменшення. У зв`язку з цим, позивач зазначає, що наявність даних обставин унеможливлює подальше стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, а тому просить суд зменшити стягуваний розмір аліментів на 1/6 частину з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 травня 2021 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої місцевим загальним судом постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15 червня 2021 р. ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, у змісті якого відповідач, заперечуючи щодо позовних вимог у повному обсязі, зазначає, що з моменту прийняття Іллінецьким районним судом Вінницької області рішення 24 грудня 2020 р. про стягнення з позивача аліментів на її користь на утримання їх спільної доньки позивач не мав наміру працевлаштовуватися та сплачувати аліменти в результаті чого у нього виникла заборгованість станом на 14 квітня 2021 року у розмірі 13 508,72 грн., від сплати якої позивач продовжує ухилятися. Окрім того, як зазначає відповідач, кредит, який був отриманий позивачем, останній взяв для своїх особистих потреб, уже в той час коли вони перестали проживати разом, про те, що позивач отримав кредит їй стало відомо лише при отриманні документів із суду та відповідач вважає, що позивач отримав кредит у добровільному порядку, а тому має виплачувати його, оскільки витратив виключно на свої потреби , а не на виплату аліментів на утримання доньки. У зв`язку із тим, що відповідач самостійно несе витрати з утримання доньки, придбання одягу щоденного вжитку та продуктів харчування, проведення оплати лікування, розвиток особистих здібностей дитини, а позивач жодної участі у витратах на утримання дитини не бере, є фізично здоровим та знаходиться у працездатному стані, ОСОБА_2 вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін на підставі наявних в справі письмових доказів і ухвалити в справі рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити з наступних підстав.

Так, судом установлено, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року у цивільній справі № 131/1283/20 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрований 16 лютого 2018 р. Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 18 (а.с. 11-13) та змінено ОСОБА_4 прізвище з « ОСОБА_5 » на дошлюбне « ОСОБА_6 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 у зазначеному шлюбі у сторін даної справи народилась спільна дитина донька ОСОБА_3 .

Вказаним вище рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року у цивільній справі № 131/1283/20 з позивача на користь ОСОБА_2 постановлено стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-13).

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданої 28 квітня 2011 р. із квітня 2019 року по даний позивач не працевлаштований (а.с.15-18), що також підтверджується витягом з реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-7 ОСОБА_1 у період із 2019 - 2020 р.р. не отримував жодного доходу (а.с.7-8). Копією кредитного договору з додатками № 014-RO-82-37582978 від 22 жовтня 2019 р, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 підтверджується наявність у позивача кредиту на загальну суму 69 552,41 (шістдесят дев`ять п`ятсот п`ятдесят дві тисячі 41 коп.) грн. (а.с.22-30)

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 64346627 від 14 квітня 2021 р., виданого старшим виконавцем Іллінецького районного відділу Державної виконавчої служби Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Іваненко А.А. сума заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 станом на 14 квітня 2021 року становить 13 508,73 (тринадцять тисяч п`ятсот вісім гривень 73 коп.) грн. (а.с.19).

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частини 7 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно змісту частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У змісті § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 р. № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Змістом статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів, виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення, відповідно до статті 192 СК України, посилається на обставини погіршення свого майнового становища (з червня 2019 року тимчасово не працює).Разом з тим, доказів про перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітного в пошуках роботи після свого звільнення позивач суду не надав. В свою чергу, тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

Аналогічні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 23 січня 2019 р. у справі № 464/3480/17-ц (провадження № 61-891св17) та від 13 червня 2019 р. у справі № 686/13303/16-ц (провадження № 61-35521св18).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує, висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Надання позивачем відомостей щодо відсутності у нього доходів на час подання позову не свідчить про їх відсутність та його скрутний майновий стан, а також його погіршення порівняно з 2020 роком, коли йому присуджено сплату аліментів за рішенням суду. Крім того, позивач у змісті позовної заяви зазначає про наявність у нього фінансового зобов`язання із щомісячного погашення періодичних платежів у розмірі біля 4 000,00 (чотирьох) тисяч гривень по кредитному договору, укладеного із банківською установою, що свою чергу дозволяє суду прийти до висновку про те, що позивач має інше (інші) джерело (джерела) доходу (доходів), інформація про яке (які) не відображені змісті вищенаведеного витягу із реєстру застрахованих осіб за 2020 р.

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, підготовленого органом виконання судового рішення, із 10 листопада 2020 р., тобто з дати стягнення аліментів із позивача, згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 р. у цивільній справі № 131/1283/20, останнім був здійснений лише 1 (один) платіж у розмірі 545,00 (п`ятсот сорок п`ять гривень 00 коп.) грн. та сума даної заборгованості станом на 14 квітня 2021 р. становить 13 508,73 (тринадцять тисяч п`ятсот вісім гривень 73 коп.) грн.

В свою чергу, відповідно до частини 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статей 76, 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім факти не є, на думку суду, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів.

Таким чином, посилання позивача на вказані вище обставини не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки за змістом статті 192 СК України у системному зв`язку із положеннями статті 182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.

Висновки суду містять узагальнені відповіді на основні проміжні доводи сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, з урахуванням змісту пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, з огляду на відмову у задоволені позову, залишає понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за позивачем по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 76 81, 89, 103, 141, 177, 263 265 ЦПК України , постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання позовної заяви залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд Вінницької області.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: