Справа № 463/3985/21
Провадження № 2-з/463/29/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

11 травня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у розмірі 65000 тисяч доларів США.

Матеріали справи надійшли до суду 08.04.2021 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.05.2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

08 квітня 2021 року позивач разом із позовною заявою подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Заяву мотивує тим, що позивач надав відповідачу в борг кошти у розмірі 65000,0 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 01.11.2020 року, що підтверджується розпискою від 03.11.2019 року. В свою чергу, станом на дату подання заяви, борг відповідач не повернув. Враховуючи беззаперечну обґрунтованість позовних вимог вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав позивача та ускладнення захисту такого права, а саме відчуження належного відповідачу майна, на яке можна було б звернути стягнення з метою погашення заборгованості згідно розписки від 03.11.2019 року. Крім цього, внаслідок забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 жодним чином не спричинить збитків відповідачу, а в свою чергу невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову та захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні. Враховуючи наведене, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п.43 Рішення по справі «Шмалько проти України», суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м.Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який доданий до заяви, ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на яку позивач просить накласти арешт є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який позивач просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову є обґрунтованими, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а тому суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення частково, а саме: слід накласти арешт на частку, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , у квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 129,1 кв.м., шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.149, 151-153, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на частку, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , у квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 129,1 кв.м., шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Копію ухвали направити учасникам процесу для відома та направити для негайного виконання в Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя Грицко Р.Р.