22-ц/804/1370/21
263/3020/20

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/3020/20

Номер провадження 22-ц/804/1370/21

30 червня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

сторони:

позивачка ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Соловйова О.Л., повний текст якого складено 16 березня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та зміну розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду відповідач сплачує аліменти у мінімальному розмірі, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 1 109,00 грн, оскільки за даними встановленими виконавчою службою платник аліментів не працює та отримує пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 навмисно приховує свій дохід для того, щоб не сплачувати аліменти в більшому розмірі. При цьому відповідач працює моряком, що підтверджується інформацією з Державної прикордонної служби України, про постійне перетинання останнім кордону України. Також той факт, що ОСОБА_2 працює моряком та отримує доходи в іноземній валюті підтверджує інформація з АТ КБ «ПриватБанк».

На даний час у позивачки погіршився матеріальний стан, оскільки дитина тяжко хворіє на вроджену аномалію головного мозку та постійно потребує лікування, профілактичних заходів, санаторно-курортного оздоровлення, є дитиною з інвалідністю. Проте, відповідач, матеріальне становище якого дозволяє у повній мірі надавати матеріальну допомогу дитині, матеріально її не підтримує. З 04 січня 2018 року по 27 січня 2018 року позивачка з дитиною перебувала на лікуванні в санаторії ім. Чкалова міста Одеса за путівкою, звідки дитина була направлена на реабілітацію до Державного закладу «Український медичний центр реабілітації матері та дитини» міста Одеси, з 10 січня 2019 року по 05 лютого 2019 року, а також з 26 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року дитина була госпіталізована до Державного закладу «Український медичний центр реабілітації матері та дитини МОЗ » де проходила лікування. На лікування, переїзд до лікувальних закладів та реабілітацію сина з січня 2018 року позивачкою витрачено 13 016,82 грн. Крім того, в 2019 році дитина пішла до школи, у зв`язку з чим витрати ОСОБА_1 збільшились. При цьому до грудня 2019 року позивачка працювала на посаді бухгалтера та отримувала заробітну плату, а з вказаного часу у зв`язку з необхідністю догляду за хворою дитиною до чотирнадцяти років звільнилась та єдиним джерелом її існування є соціальна допомога у розмірі 2255,60 грн та аліменти у сумі 1109,00 грн, які сплачує відповідач, що є недостатнім для утримання дитини.

З врахуванням викладеного, просила суд змінити спосіб і розмір, стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2015 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути додаткові витрати на малолітнього сина у розмірі 7 810,10 грн. та витрати на професійну допомогу у розмірі 2 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, зміну розміру аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 7508,41 грн. Змінено спосіб та збільшено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття до 5000 (п`яти тисяч) гривень, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з моменту набрання законної сили даним рішенням. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, місцевий суд виходив з того, позивачкою доведено обставини, на які вона посилалась як на підставу для зміни способу стягнення аліментів та дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 5000 гривень, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Крім того, судом зроблено висновок про наявність підстав для стягнення з платника аліментів половини додаткових витрат на дитину у сумі 7508,41 грн, які понесла позивачка.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, через свого представника - адвоката Хмаріну О.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині вирішення позовних вимог про зміну розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи рішення місцевий суд не врахував його стан здоров`я, а саме те, що у 2013 році він переніс тромбоз глибоких вен нижніх кінцівок тіла, а в 2014 році - повторний гострий ілєофеморальний тромбоз справа. Він постійно проходить курси лікування та з 2016 року визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, а з 2021 року особою з інвалідністю ІІІ групи. У зв`язку з наявністю захворювання він не може працювати і єдиним джерелом доходу у нього є пенсія по інвалідності, розмір якої складає 2100 грн. щомісяця. З урахуванням викладених обставин, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному судом. Також суд не звернув увагу на те, що позивачка з позовом звернулась у 2020 році, а всі докази по справі, а саме інформацію з Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України про кількість та тривалість перетинання ним державного кордону України за період з 01 січня 2013 року по 20 липня 2020 року, відомості про наявність у нього рахунків в АТ КБ «ПриватБанк» та надходження на них грошових коштів, відповідь інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, датовані 2016-2018 роками. Таким чином, зазначена інформація на час ухвалення вже не була актуальною.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка не скористалась.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Хмаріна О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивачка у суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог про зміну розміру аліментів відповідає зазначеним вимогам закону.

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому апеляційним судом не перевірялось.

Фактичні обставини справи.

Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії НОМЕР_1 , виданим повторно 06 жовтня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції у Донецькій області (т.1, а.с 18).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2015 року ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 червня 2014 року до повноліття дитини (т.1, а.с 21-23).

З посвідчення, серії НОМЕР_2 , вбачається, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний дитиною з інвалідністю (т.1, а.с 20).

Згідно наданих позивачкою медичних документів, а саме індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда №601, епікризів Державного закладу «Український медичний центр реабілітації матері та дитини» від 10 січня 2019 року, 26 січня 2020 року, медичного висновку Державної установи «Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова» від 28 січня 2019 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1640, ОСОБА_5 хворіє на вроджену аномалію головного мозку, за рекомендаціями лікарів потребує лікування медпрепаратами, нагляду за місцем проживання, масажу, гімнастики, плавання, ЛФК, нагляду невролога, кардіолога, ортопеда, гастроентеролога, логопедичної корекції, курсів реабілітації (т.1, а.с 24-25,26,28, 35-47).

24 грудня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звільнена з посади бухгалтера у ФОП ОСОБА_6 у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення чотирнадцятирічного віку, що вбачається з копії трудової книжки останньої (т.1.а.с.16).

З повідомлення Департаменту соціального захисту Маріупольскої міської ради, з 26 грудня 2019 року позивачці призначено, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», державну допомогу у сумі 2255,60 грн. (т. 1 а.с. 54). Перед звільненням за четвертий квартал 2019 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату у загальній сумі 14881,36 грн, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (т1 а.с.53)

Згідно довідок Маріупольського об`єднаного управління ПФУ, ОСОБА_2 отримав пенсію по інвалідності 2 групи: за січень- квітень 2020 року по 1000 грн щомісячно, за травень-вересень 2020 року по 1050 грн щомісячно, за жовтень 2020 року 2100 грн, за листопад 2020 року лютий 2021 року по 1050 грн. щомісячно (т. 2 а.с.134, 158)

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 10 грудня 2020 року, з 04 грудня 2020 року ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 10 грудня 2021 року (т. 2, а.с.149)

З інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України № 263/3020/20 від 01 липня 2020 року, вбачається, що з лютого 2016 року по лютий 2020 року ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України в напрямку Стамбула, Мюнхена, Гвінеї, Дубай, Доха, Фіумічіно, тощо (т. 2 а.с.94).

Згідно відповіді інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за № ?-652/02-876/20 від 06 липня 2020 року, ОСОБА_2 звертався у 2019 році до Херсонської регіональної філії Інспекції з метою підтвердження кваліфікації механіка третього розряду та отримав протокол ДКК від 15 жовтня 2019 року № 1214/2019/09-М (т.1 а.с.115).

Виписки за банківськими рахунками відповідача в АТ КБ «ПриватБанк» за період з січня 2018 року по травень 2020 року свідчать про чисельні надходження на них грошових коштів, в тому числі у валюті (наприклад: 08 травня 2018 року зараховано коштів у сумі 14451,27 доларів США, 07 березня 2019 року зараховано коштів у сумі 2974,55 доларів США), а також витрати відповідача, також у валюті за межами України (т. 1 а.с.117-250).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» (т1.а.с.118), 29 березня 2016 року відповідачем відкрито депозитний рахунок, залишок якого станом на 15 червня 2020 року складає 174 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 в частині зміни розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При цьому місцевим судом прийнято до уваги погіршення матеріального становища позивачки, з огляду на те, що вона вимушена звільнитись з роботи у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, який визнаний дитиною з інвалідністю та потребує постійного лікування медпрепаратами, нагляду за місцем проживання, масажу, гімнастики, плавання, ЛФК, нагляду невролога, кардіолога, ортопеда, гастроентеролога, логопедичної корекції, курсів реабілітації. Єдиним джерелом існування позивачки та її дитини є державна допомога у сумі 2255,60 грн. щомісячно та аліменти, які сплачує відповідач. Суд обґрунтовано врахував дохід відповідача, як особи з інвалідністю 3 групи, у виді пенсійного забезпечення та, крім того, надходження на банківські рахунки останнього грошових коштів, в тому числі у валюті, що підтверджено відомостями з АТ КБ «ПриватБанк».

Аргумент апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були узяті до уваги докази щодо матеріального стану платника аліментів, а також, що підтверджували перетинання ним кордону України, з підтвердження ним кваліфікації моряка, які були не актуальні на час ухвалення рішення, апеляційний суд відхиляє, з огляду на те, що інших доказів відповідачем суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 березня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 05 липня 2021 року.

Суддя: