Ухвала

30 червня 2021 року

м. Київ

справа №449/769/17

провадження №61-1792св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: Бібрська міська рада Перемишлянського району Львівської області, орган опіки та піклування Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_11 , на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: Бібрська міська ради Перемишлянського району Львівської області, орган опіки та піклування Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що він є власником житлового будинку

АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О. І. Успадкований ним житловий будинок має загальну площу 133, 8 кв. м, з яких 67,7 кв. м - житлова площа та фактично розподілений на дві окремі квартири, у яких проживають відповідачі разом із членами їх сімей. З часу набуття у власність житлового будинку він не може реалізувати своє право власності на зазначене майно, користуватися та розпоряджатися ним у зв`язку із незаконним проживанням у ньому відповідачів. Згоди відповідачам на проживання у вищезгаданому житловому будинку не давав. Неодноразово звертався до них з вимогою звільнити займану житлову площу. Вважав, що оскільки житловий будинок, який належить йому на праві приватної власності, відповідачами зайнятий самоправно, жодних правових підстав для проживання у ньому відповідачі не мають, такі повинні бути виселені без надання їм іншого житлового приміщення.

Ураховуючи викладене, просив усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком

АДРЕСА_1 , шляхом виселення

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - з квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Усунуто перешкоди з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 щодо права користування та розпорядження квартирою

АДРЕСА_4 . Виселено ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 із квартири АДРЕСА_4 . У задоволення решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 червня

2018 року в частині виселення ОСОБА_8 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_4 скасовано та в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року в частині відмови у виселенні ОСОБА_2 , ОСОБА_7 з квартири

АДРЕСА_2 залишено без змін.

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_11 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 червня

2018 року, постанову Львівського апеляційного суду від 21 грудня

2020 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод у здійсненні права користуванням та розпорядженням житловим будинком, шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ; скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та залишити в силі у цій частині рішення суду першої інстанції. Представник заявника посилався на те, що суди в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, а також відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах частини першої статті 781 ЦК України у контексті припинення договору найму (оренди) житлового будинку, у зв`язку зі смертю наймача (орендаря) (пункти 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: Бібрська міська рада Перемишлянського району Львівської області, орган опіки та піклування Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров