Справа № 186/41/21
Номер провадження № 2/0186/118/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Янжули С.А.
при секретарі - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів на утримання майна (комунальні витрати),
14 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за спожиті комунальні послуги з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
В обґрунтування позову зазначив, що він з відповідачами є співвласником квартири АДРЕСА_1 . З моменту вселення в квартиру та до розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 , жодних житлових, фінансових претензій не було, оскільки здійснювали витрати по утриманню житла спільно. Після розірвання шлюбу відповідачі виїхали з житла. Він також змінив місце проживання, але утримував та утримує вказане житлове приміщення самостійно, сплачує за житлово-комунальні послуги, здійснює поточні ремонти. За цей період сплатив за житлово-комунальні послуги 38 878,30 гривень. Інші співвласники повинні також нести витрати по утриманню своєї власності.
Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 29 158,73 гривень - сплачених коштів за житлово-комунальні послуги, як понесені витрати на утримання спільного майна - квартири АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить їх задовільнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву встановлений судом строк не надали, заяв про розгляд справи в їх відсутність на адресу суду не надходило.
Відповідно до вимог ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно ч. ч. З, 4, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Дійсно, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_2 від 17 листопада 1998 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, а 05 грудня 2006 року за актовим записом №170 їх шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 .
Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №9356 від 07 грудня 2020 року підтверджується, що у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Актом ПП "Комунальщик-4" від 18 серпня 2020 року підтверджується, що в даній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , однак за вказаною адресою не проживає з 2006 року по теперішній час.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 з 2009 року, ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_3 з 05 липня 2016 року, а ОСОБА_4 на території м.Першотравенська не зареєстрований.
Таким чином, в даній квартирі зареєстрована лише відповідач ОСОБА_2 , яка в ній не проживає, інші співвласники житла на даний час в квартирі не зареєстровані та не проживають.
Затрати на утримання та обслуговування вказаного будинку по наданню відповідачам комунальних послуг, а саме: централізованої подачі питної води, централізованого опалення, водовідведення та вивіз ТПВ несе Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство.
Довідкою ПП "Комунальщик-4" від 17 грудня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатив за надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_4 за період з січня 2014 року по грудень 2020 року - 10 024,25 гривень.
Відповідачі не відмовлялися від споживання вказаними послугами у встановленому порядку.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, збору та вивозу твердих побутових відходів за місцем проживання відповідачів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно зі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення тарифів на комунальні послуги відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.
Індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.
Згідно ст.13 Конституції України - власність зобов`язує.
Відповідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).
Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Тобто, співвласник квартири (будинку) повинен сплачувати витрати на утримання квартири (будинку), навіть якщо відсутні договірні відносини щодо розподілу цих витрат та співвласник не користувався відповідними послугами.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідність ст.ст.256, 257 та 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Заяв про застосування строків позовної давності до суду від відповідачів не надходило.
Судом встановлено, що позивачем сплачено за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення, співвласниками якого є сторони, на користь Першотравенського МЖКП за період з 2008 року по 2020 рік включно 37 940,42 гривень:28 854,05 гривень за опалення, 7 699,51 гривень за воду та 1 386,86 гривень за ТПВ (довідка - розрахунок абонентського відділу МЖКП), та на користь ПП "Комунальщик-4" за період з січня 2014 року по грудень 2020 року - 10 024,25 гривень. Всього сплатив 47 964,67 гривень.
Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь частку сплачених ним витрат за опалення та за управління багатоквартирним будинком: (сплачено 28 854,05 гривень + 10 024,25 гривень = 38 878,30 гривень), просить стягнути - 29 158,73 гривень (38 878,30 гривень : 4 співвласника = 9 719,58 гривень х 3 відповідачів = 29 158,74 гривень).
В зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягти солідарно з відповідачів на користь позивача кошти за спожиті комунальні послуги, сплачені останнім, в розмірі 29 158,74 гривень.
Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Так, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень.
На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, судом в повному обсязі задоволено позовні вимоги позивача, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 908 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 18, 76, 77, 78, 79, 80, 89, 258, 263, 264, 280-283 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 256, 257, 267,322,360 ЦК України, ч.1 ст.64, ст.ст. 67,68 ЖК України, ЗУ " Про житлово - комунальні послуги", - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів на утримання майна (комунальні витрати) - задовільнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 29 158 (двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 73 копійки, в рахунок сплачених коштів за житлово-комунальні послуги - понесених витрат на утримання спільного майна: квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 302 (трьохста двох) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 302 (трьохста двох) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 302 (трьохста двох) гривень 67 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.