ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 619/451/21 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Дмитренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі судових засідань в смт. Золочів Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис Антон Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021 до Золочівського районного суду Харківської області після визначення підсудності з Харківського апеляційного суду надійшла зазначена цивільна справа в якій позивач ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19 серпня 2016 року №7189, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованості за кредитним договором SAMDN0886 від 26 січня 2006 року у загальному розмірі 527 529,00 грн. Скасувати Постанову державного виконавця Сприндис А.С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №54508110 від 16.08.2017.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.01.2021 на адресу місця роботи позивача надійшов листи з постановою від 15.05.2018 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню за № 54508110. Підставою винесення державним виконавцем Сприндис А.С. вищевказаної постанови став виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. Після отримання копії постанови про відкриття провадження та копії виконавчого напису приватного нотаріуса позивачем було прийнято рішення про звернення до суду за захистом своїх прав. При цьому, вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, оскільки нотаріусу не було подано жодних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, позивачем не було отримано жодної вимоги від банку щодо погашення заборгованості, крім цього позивач оскаржує розмір заборгованості яка начебто утворилася у нього перед банком.

Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати без його участі.

Представник відповідача АТ КБ Приват Банк» в судове засідання не з`явився, надіслав письмові пояснення. Позовні вимоги не визнає та просить їх відхилити з огляду на наступне. Позивачем не заперечуються обставини підписання договору № SAMDN0886 від 26.01.2006 отримання кредитних коштів на наявність невиконаного грошового зобов`язання перед банком. 09.08.2016 приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. будо вчинено виконавчий напис № 7189, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за договором № SAMDN0886 в сумі 21128,12 дол. США. Договір досі чинний, тому в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу. Укладений між ОСОБА_1 та банком вищевказаний договір не визнаний недійсним і його правомірність презюмуються. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу за його відсутності.

Треті особи в судове засідання також не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, просили розглядати справу за її відсутності.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

19 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис № 7189. Відповідно до вказаного виконавчого напису - запропоновано стягнути грошові кошти в сумі 527529,09 грн. з ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 - місце народження м. Вінниця, місце роботи - фізична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, які є його боргом за Кредитним договором № SAMDN0886 від 26.01.2006 укладеним між ним та ПАТ КБ «Приват Банк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приват Банк». Строк, за який проводиться стягнення 10 років чотири місяці двадцять один день, а саме з 26.01.2006 по 16.06.2016. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із Стягувача, ПАТ КБ «Приват Банк» за домовленістю, в розмірі 1700,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача.

21.07.2017 ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся з заявою до Дергачівського районного ВДВС ГТУЮ Харківської області про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом № 7189 від 19.08.2016.

16.08.2017 державним виконавцем МВДВС по Дергачівському та Золочівськомиу районах ГТУЮ Сприндис А.С. винесено у ВП № 54508110 постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим написом; 15.05.2018 - про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Копії вказаних постанов направлені стягувачу та боржнику для відома та виконання 15.05.2018.

11.11.2020 постановою державного виконавця МВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ Сприндис А.С. накладено арешт на кошти боржника.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджуює безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс 17 та постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15.

У виконавчому написі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №7189 від 19.08.2016 вказано, що строк за яким проводиться стягнення складає десять років чотири місяці двадцять один день, а саме з 26.01.2006 по 16.06.2016, сума заборгованості складає 21 128,12 доларів США, що еквівалентно 527529,09 грн.

Як вбачається з вищезазначеного виконавчого напису він вчинений 19.08.2016, з письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором вбачається що вона датована 25.07.2016, тобто виконавчий напис вчинено нотаріусом до спливу тридцятиденного строку з моменту надіслання боржнику вимоги про погашення боргу.

Крім цього, вимога про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 направлена 25.07.2016, докази отримання її ОСОБА_1 на момент вчинення виконавчого напису у нотаріуса були відсутні, оскільки повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання, відповідачем не надано доказів надання нотаріусу такого повідомлення, а отже нотаріусом при здійсненні виконавчого напису не дотримано вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Суд зауважує, що наданий відповідачем розрахунок суми заборгованості не може вважатися належним та допустимим доказом існування безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки його автором є сам відповідач, такий документ складений у довільній формі, його зміст повністю залежить від волі відповідача. Відповідачем не надано первинних документів, дані з яких було використано для складення документа під назвою «виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та її строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором №№ SAMDN0886 від 26.01.2006 укладеного між ПриватБанком та клієнтом- ОСОБА_1 станом на 16.06.2016».

Матеріалами справи підтверджується, що при вчиненні виконавчого напису №7189 від 19.08.2016 нотаріус не мав у своєму розпорядженні документів у необхідній кількості для встановлення реальності та безспірності боргу. Відповідачем не доведено документально ні перед нотаріусом, ні перед судом розміру боргу позивача за кредитним договором.

Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини, на які вона покликається.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не спростовано позовних вимог позивача, тому, з урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність визнання виконавчого напису нотаріуса №7189 від 19.08.2016 таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, позов в частині скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 54508110 від 16.08.2017 задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Порядок звернення із скаргою на дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення передбачено розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

А тому позивач з вимогою про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 54508110 від 16.08.2017 повинен був звернутися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами понесених у справі судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. за вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса.

За таких обставин, зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог, зазначені витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст. ст. 12, 13, 76, 81, 137, 141, 209, 211, 247, 258, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 19 серпня 2016 року №7189, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованості за кредитним договором SAMDN0886 від 26 січня 2006 року у загальному розмірі 527 529,00 грн.

Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: АТ КБ "ПриватБанк", , адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Треті особи:

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, адреса: м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис Антон Сергійович, м. Дергачі, вул. Сумський Шлях, 20.

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2021.

Суддя О. В.Чернова