Справа № 464/4310/20 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/787/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:64
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П., суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Симця В.І.;

позивача ОСОБА_1 і його представника адвоката Ільницького І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просив:

- визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (в подальшому «спірна квартира»), шляхом зняття з реєстраційного обліку;

- усунути позивачу перешкоди у вселенні та користуванні спірною квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення;

- зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні спірною квартирою позивачем;

- визначити наступний порядок користування спірною квартирою: у користування позивача виділити житлову кімнату, яка позначена на поверхневому плані під № 2, площею 9,5 кв.м. та житлову кімнату, яка позначена на поверховому плані під № 3, площею 12,0 кв.м.; у користуванні відповідачки ОСОБА_3 залишити житлову кімнату, яка позначена на поверховому плані під № 1, площею 19,4 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач з 02.03.2018 року є власником 1/2 частки трикімнатної спірної квартири, однак з моменту набуття права власності він не може здійснювати свої права щодо володіння, користування та розпорядження майном, оскільки відповідачі свідомо та умисно не дають йому можливості потрапити до приміщення кватири, не надаючи ключів від неї та не впускаючи його. Позивач стверджує, що після набуття ним права власності на 1/2 частку спірної квартири, яка раніше належала відповідачу ОСОБА_2 , останній втратив право користування нею, а тому повинен бути виселений та знятий з реєстрації у цій квартирі. Окрім того, позивач не досяг згоди щодо порядок користування спірною квартирою з відповідачкою ОСОБА_3 , як другим її співвласником, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом (а.с. 2-12).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Установлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування:

- ОСОБА_1 - житлову кімнату, яка позначена на поверховому плані під №1, площею 19,4 кв.м;

- ОСОБА_3 - житлову кімнату, яка позначена на поверховому плані під № 2, площею 9,5 кв.м. та житлову кімнату, яка позначена на поверховому плані під №3, площею 12 кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 113-119).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не враховано те, що позивач одружений і має дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має «на меті перебратись зі своєю сім`єю проживати в законно куплену 1/2 (спірної) квартири», а відтак вважає незаконною відмову суду у задоволенні клопотання його представника про залучення до участі у справі в якості третьої особи органу опіки та піклування, «оскільки будуть порушуватись права та інтереси малолітньої дитини» (а.с. 126-129).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Малолітня донька позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є учасником даного судового процесу, оскільки жодних прав на спірну квартиру (в контексті заявлених позовних вимог) вона не має, а відтак за результатами розгляду справи її права чи інтереси не можуть порушуватись.

Про вищенаведене свідчить і те, що сам позивач в поданій ним до суду позовній заяві не згадує її в якості учасника даного судового процесу, права, свободи чи законні інтереси якого порушуються, невизнаються або оспорюються.

А відтак у суду були відсутніми правові підстави для задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у даній справі в якості третьої особи органу опіки та піклування і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

В той же час, позовна заява не містить посилання на норми матеріального права, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою, та про виселення його з цієї квартири.

В апеляційній скарзі міститься посилання на те, що оскаржуване рішення ухвалено за порушення норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В той же час, у апеляційній скарзі не наведено конкретних норм процесуального та (чи) матеріального права, які (на думку апелянта) було порушено судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Однак, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини були встановлені неповно та (або) неправильно; які саме докази судом були дослідженими та (чи) оціненими неправильно); які саме нові обставини та (чи) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 січня 2021 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 25 червня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.