Справа № 146/1086/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Мухи Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини, які сплачує на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , 04 липня 2005 року на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття.

Даний позов обґрунтовано наступним.

Рішенням Томашпільського районного суду від 18 квітня 2019 року з позивача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З 15 листопада 2013 року він був звільнений з роботи, в зв`язку із скороченням посади, на даний час ніде не працює.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи видно, що відповідачем вищевказану ухвалу суду було отримано 26 січня 2021 року. Відзив на позов відповідач не надала.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до частин 2-6 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у сторін по справі є неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Рішенням Томашпільського районного суду від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Ухвалено, стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили (а.с.3).

На підтвердження своїх доводів позивач надав копію трудової книжки, з якої видно , що він 15.11.2013 року звільнений з посади та надав копію довідку, з якої видно, що ОСОБА_1 не перебуває в Томашпільській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості (7,8).

Так, відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 просить суд змінити розмір аліментів з ј на тверду грошову у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак у відповідності до приписів ч.1 ст. 184 СК України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача.

Тобто виходячи зі змісту даної норми, законодавиць надає право ставити питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі виключно одержувачу - особі на користь якої стягуватимуться аліменти.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у позовних вимогах.

Відповідно до ч.1, 2.ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184 192 СК України, ст. ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 244, 263, 273,279, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної через Томашпільський районний суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 22 лютого 2021 року