Справа № 175/1980/21
Провадження № 2/175/629/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого міського округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 64217 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 9847,96 грн.

Предметом спору у позовній заяві є скасування виконавчого напису нотаріуса. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вирішила скористатись своїм правом на альтернативну підсудність даної справи, звернувшись до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з даним позовом посилаючись на ч. 12 ст. 28 ЦПК України, зазначивши, що звертається саме до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з даним позовом, оскільки вона, як боржник працює в даному районі, і місцем виконання рішення, в разі відмови у даному позові, матиме саме в даному районі, де наразі вона працевлаштована і на даний час має місце вирахування з її заробітної плати, а тому даний спір за підсудністю підлягає розгляду саме Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, згідно з ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 12 ст. 28 ЦПК України, позивачеві надано право вибору підсудності, зокрема за правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України, підсудність справ за місцезнаходженням відповідача або за альтернативною підсудністю за місцем виконання оспореного виконавчого напису.

Підстави для розгляду справи Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відсутні.

Спори між судами про підсудність згідно ст.32 ЦПК України не допускаються.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» зареєстроване за адресою: 01033, м. Київ, вул.. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, що територіально знаходиться у Шевченківському районі міста Києва, при цьому місцезнаходження приватного нотаріуса , яким вчинено виконавчий напис, зареєстровано за адресою: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 14, що територіально знаходиться у Дніпровському районі міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на зазначене, оскільки право вибору підсудності відповідно до ст.28 ЦПК України належить виключно позивачу, суд приходить до висновку про направлення справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого міського округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, виходячи із загальних правил підсудності.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого міського округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за підсудністю передати до Шевченківського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Новік