Справа №601/151/21
Провадження № 2/601/243/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м.Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 пред`явила вищезазначений позов до Кременецької міської ради посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 .. Внаслідок смерті батьків відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 . Вона є спадкоємцем, спадщину прийняла. Інших спадкоємців нема.

Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак від міського голови на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнає.

Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 грудня 1971 року, виданого Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 36.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23 травня 2019 року, виданого Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зроблено актовий запис № 14.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10 травня 2020 року, виданого Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис № 08.

З заповіту від 22 лютого 2017 року, посвідченого головою Сапанівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_3 все належне їй майно заповідає ОСОБА_1 .. На день смерті заповідача заповіт не змінено і не скасовано.

З заяви ОСОБА_1 від 25 травня 2020 року вбачається, що спадкове майно, яке ОСОБА_3 заповіла їй, приймає та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

З довідки, виданої Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області від 24 листиопада 2020 року № 807 вбачається, що згідно запису в погосподарськіій книзі № 3 сільської ради за 1991 - 1995 роки, господарство за адресою АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспників, в даному господарстві по особовому рахунку № НОМЕР_4 станом на 15 квітня 1991 року значиться: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - голова господарства, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка.

З повідомлення начальника Кременецького РК БТІ Цьмух Т.А. від 24 листопада 2020 року № 1029 вбачається, що згідно обліку матеріалів станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за колгоспним двором, голового якого на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 квітня 1989 року є ОСОБА_2 ..

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60299877 від 25 травня 2020 року вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є спадкова справа № 65867781, спадкодавець ОСОБА_3 ..

З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21 квітня 1989 року, виданого виконкомом Кременецької районної ради народних депутатів Тернопільської області вбачається, що цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 ..

З технічного паспорту вбачається, що замовником технічної інвентаризації на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 .

З довідки Кременецького РК БТІ № 1125 від 28 грудня 2020 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно було зареєстроване в РК БТІ за реєстровим № 101, книга №1 за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної ради 21 квітня 1989 року.

З висновку експерта ОСОБА_4 про вартість вбачається, що станом на 29 грудня 2020 року ринкова вартість житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 становить 62 120 гривень.

З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 27 листопада 2020 року №01-16 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мало місце до цієї дати, частка в майні двору належала особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, майно членів колгоспного двору належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгосного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-12 був введений в дію Закон України « Про власність».

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

У силу ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті відкрилась спадщина на спірне будинковолодіння. Житловий будинок по АДРЕСА_1 згідно записів у погосподарській книзі Сапанівської сільської ради належить до суспільної групи колгоспнків і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині (1: 3=1/3). Отже, позивачці ОСОБА_1 , як члену колгоспного двору, належить 1/3 частина вищезазначеного будинковолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 , яка 22 лютого 2017 року склала заповіт згідно якого все майно заповіла позивачці. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, інших спадкоємців нема, представник відповідача позов визнала, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 76-80, 82, 141, 265, 268, 274, 352 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, сплаченого нею по квитанції №25 від 22 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: Кременецька міська рада, місцезнаходження вул. Шевченка, 67 м. Кременець Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 22 лютого 2021 року.

Головуюча