Справа № 161/4892/21 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В.
Провадження № 22-ц/802/900/21 Категорія: 70 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 30 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції за актовим записом № 436, який в подальшому на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2020 було розірвано. За час перебування у шлюбі, у сторін по даній справі народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що після розірвання шлюбу вона з дітьми проживає окремо. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона та діти потребують матеріальної допомоги, яка полягає у придбанні їжі, ліків, одягу, витрат пов`язаних з оплатою розвиваючих гуртків та секцій, оздоровчого відпочинку дітей, задоволення інших фізіологічних та духовних потреб дітей. Відповідач має постійне місце роботи, сталий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, а також сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить позов задовольнити.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 16.03.2021, до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною, сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з дня звернення з позовом до суду 16.03.2021 року до 06.09.2021 включно. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1816,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення. Вважає, що висновки, які викладені у ньому, не відповідають обставинам справи, а при його ухваленні порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції всупереч ст. 182 СК України не врахував того, що позивач після розірвання шлюбу проживає у належній йому на праві особистої приватної власності квартирі і він повністю за власний рахунок оплачує житлово-комунальні послуги. Він повністю оплачує вартість навчання старшого сина у приватній загальноосвітній школі, вартість якого на час подачі відзиву на позовну заяву становила 10 700,00 грн на місяць, а також харчування у розмірі 1 600,00 грн щомісяця. Бере активну участь у вихованні та дозвіллі дітей, оплачує спільні поїздки в інші міста, басейн, кафе тощо. Регулярно переказує позивачу на її утримання та утримання дітей кошти у розмірі 10 000,00 грн на банківську картку. Нести тягар вказаних витрат продовжуватиме, оскільки позивач не має наміру їх оплачувати, а крім того буде сплачувати аліменти у надмірному розмірі. Суд призначив до стягнення аліменти у розмірі ј на дітей та 1/8 на дружину, тобто 3/8 заробітку, що в грошовому еквіваленті становить близько 27 000,00 грн (18 000,00 грн на дітей + 8 000,00 грн на дружину), який значно перевищує розумні потреби на утримання дітей та ставить батька у нерівне становище з матір`ю, яка фактично повністю переклала обов`язок по утриманню дітей на батька дітей. Суд неправильно встановив ціну позову та розподілив судові витрати. За п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців. Суд же вважав, що в даній справі заявлено дві позовні вимоги, кожну з яких необхідно оплатити за ставкою судового збору у розмірі 908,00 грн. Суд першої інстанції двічі відкрив провадження, що є недопустимим. Під час повторного розподілу справи порушено порядок визначення складу суду, оскільки провдення повторного розподілу на наступний робочий день після виникнення підстави для його здійснення у зв`язку з відводом судді, є порушенням принципу випадковості та хронологічного порядку надходження справ, які закріплені у ч. 1 ст. 33 ЦПК України, що призвело до розгляду справи незаконним складом суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 його доходу. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що у зв`язку з розлученням звернулась з позовом про стягнення аліментів, оскільки не може розраховувати на постійність з боку відповідача та змушена просити у відповідача гроші на його ж власних дітей. Підтвердженням тому є той факт, що відповідач припинив оплату комунальних послуг за квартиру в якій проживають з дітьми та припинив надання будь-якої матеріальної підтримки. Повторний розподіл справи здійснено модулем автоматизованого розподілу, тому підстав вважати неповноважним склад суду, що розглядав справу в суді першої інстанції, немає. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі з 30.05.2008 перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області за актовим записом № 436. Даний факт стверджується копією свідоцтва про шлюб від 30.05.2008. Шлюб в судовому порядку, на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2020 (справа № 161/18437/20) розірвано, рішення набрало законної сили.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей відповідно від 29.07.2008, від 11.09.2018.

З довідки Волинського апеляційного суду № 09.40/19/2021 від 18.02.2021 вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 згідно наказу від 22.11.2018 № 9.10/42 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 28.11.2018 до 06.09.2021.

Відповідач по справі ОСОБА_2 є працевлаштований, має постійне місце роботи та сталий заробіток.

Відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину однієї чверті; на двох дітей однієї третини; на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача в користь позивачки, з якою проживають діти. Оскільки сторони добровільно не домовились про розмір утримання дітей, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Суд врахував при визначені розміру аліментів на утримання дітей ті обставини, що позивачка та діти проживають у квартирі, яка належить на праві власності відповідачу і відповідач проводить оплату на утримання квартири. Відповідач оплачує вартість навчання старшого сина ОСОБА_3 у Приватному закладі загальної середньої освіти «АЙ ТІ СТЕП СКУЛ ЛУЦЬК», у розмірі 10 700,00 грн на місяць, здійснює оплату за харчування сина у вищевказаному навчальному закладі в розмірі 1600 грн щомісячно, а також надає матеріальну підтримку для дітей та дружини, що стверджується платіжними дорученнями АТ КБ «ПриватБанк».

Судом призначено до стягнення аліменти на двох дітей у розмірі ј доходів відповідача, проте апеляційний суд вважає, що не було враховано рівень доходів відповідача.

Відповідно до довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Волинській області відповідач ОСОБА_2 за 2020 рік отримав 1 064 973,93 грн доходу. Середній заробіток за останні два місяці становив 97 112,40 грн.

Отже, відповідач має високий рівень доходів. Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дітей і не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Цього судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було враховано. Доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру стягуваних аліментів заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1779 гривень, з 1 липня 1859 гривень, з 1 грудня 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень.

Так, встановлений судом першої інстанції розмір аліментів на одну дитину значно перевищує прожитковий мінімум на одну особу для дітей та ставить батька у нерівне становище з матір`ю, оскільки перекладає обов`язок по утриманню дітей на батька. Позивачка не подала суду доказів, які б підтверджували щомісячну суму витрат на дітей. При цьому апеляційний суд вважає, що витрати позивачки є більшими ніж прожитковий мінімум і цей мінімум не є достатнім для дитини.

Апеляційний суд враховує те, що відповідач є працездатним за віком, не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб на утриманні немає. Визначаючи розмір аліментів, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що відповідачем надавались кошти на утримання однієї дитини в межах 10000 грн.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачка разом з дітьми проживає у належній йому на праві приватної власності квартирі, але ні позивачка, ні діти не є співвласниками цього майна.

Розрахунку, чому саме слід стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини доходів на двох дітей відповідач не наводить.

На підставі фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині стягуваних аліментів на утримання малолітніх дітей змінити і з відповідача на користь позивача присудити стягувати аліменти на утримання двох дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому, згідно ч. 1 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, ч. 1 ст. 79 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 28.11.2018 до 06.09.2021, потребує допомоги, а відповідач працює, є здоровим і може надавати матеріальну допомогу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 16.03.2021 і до досягнення сином трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити без змін. Даний розмір не є надмірним, а підстав для відмови у позові в цій частині немає.

При розгляді справи судом першої інстанції не було порушено вимог процесуального законодавства при відкритті провадження у справі та визначенні складу суду. Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року була задоволена заява відповідача про відвід судді Польової М. М. У порядку встановленому ст. 33 ЦПК України 05.04.2021 визначено суддю Поліщук С. В. для розгляду цієї справи і 06 квітня 2021 року нею постановлено ухвалу про прийняття до розгляду і відкриття провадження у справі. Після постановлення ухвали про відвід, секретарем судового засідання 05.04.2021 надіслано її копії учасникам справи і 05.04.2021 справа передана секретарем судового засідання до канцелярії суду, що відповідає вимогам Інструкції з діловодства в місцевих та апеляцйних судах України. 05.04.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у відповідності до вимог ст. ст. 41, 33 ЦПК України.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд задовольнив позовні вимоги частково, тому судовий збір в сумі 1393,12 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 квітня 2021 року в цій справі в частині стягуваних аліментів на утримання дітей та в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 16.03.2021, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1393,12 грн (одна тисяча триста дев`яносто три гривні 12 коп.).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді