Справа № 486/271/14-ц
Провадження № 6/486/15/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.

при секретарі Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області заяву Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки,

учасники справи: стягувач Акціонерне товариство "УКРСИББАНК", боржник ОСОБА_1 , представник боржника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (далі - АТ "УКРСИББАНК") про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у цивільній справі №486/271/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заява мотивована тим, що 22 жовтня 2014 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було видано виконавчий лист №486/271/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий лист був направлений до ВДВС Южноукраїнського МУЮ для примусового виконання.

У червні 2019 року та пізніше представник банку звертався до відділу ДВС із заявами про надання інформації щодо ходу виконавчого провадження. 14 січня 2021 року була надана відповідь, що виконавчий лист був повернутий стягувачу постановою державного виконавця від 16 серпня 2016 року, а матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання. Представник стягувача вважає, що виконавчий лист було втрачено державною виконавчою службою, його пошуки жодних результатів не дали. В зв`язку з чим просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його пред`явлення до виконання.

В судове засідання представник заявника не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати заяву без іх участі, заяву підтримала.

Боржник в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлена належним чином, направила заяву, в якій заперечувала проти задоволення заяви.

Представник боржника в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі боржника, проти задоволення заяви заперечує.

Згідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України, неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

Дослідивши докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

22 жовтня 2014 року на підставі даного рішення представнику позивача було видано виконавчі листи.

Як вбачається з листа управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 24 грудня 2020 року /а.с.11/ виконавчий лист був повернутий стягувачу постановою державного виконавця від 16 серпня 2016 року на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", інші відомості відсутні, оскільки матеріал виконавчого провадження були знищені за сплином строків зберігання.

У своїй заяві АТ "УКРСИББАНК" зазначає, що виконавчий лист втрачено виконавчою службою.

Підпунктом 17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За правилами ч.1ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, згідно ч.ч.1, 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, що діяв на момент ухвалення рішення та видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року.

Пунктом 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення даного закону передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно вимог ч.ч.1,6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№3236/03) 03.04.2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Також, вимогами ст. 81 ЦПК України на кожну з сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з письмових матеріалів справи, заява про видачу дублікату виконавчого в зв`язку з його втратою та поновлення строків для його пред`явлення до примусового виконання була подана стягувачем до суду 02 лютого 2021 року, тобто більш ніж через шість років після отримання виконавчих листів представником банку. Разом з тим, сам представник банку зазначає, що звернувся із запитом про рух виконавчого провадження вперше у червні 2019 року, тобто через п`ять років після отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. При цьому із тексту заяви /а.с.3/ вбачається, що заявник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу і мав можливість дізнатися про рух виконавчого провадження з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в період виконання судового рішення та на час винесення постанови про повернення виконавчого документу у 2016 році.

Вказане свідчить про те, що банк не цікавився належним чином ходом виконання судового рішення, не вжив своєчасно заходів для контролю за виконанням рішення суду на користь банку, а також заходів для отримання їх дублікатів в разі втрати виконавчих документів та зволікав з вирішенням цього питання. Пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи контролю, звернення в період виконання судового рішення до відповідного відділу виконавчої служби вказують на те, що він не вживав активних дій щодо реалізації своїх прав.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про фактичну втрату виконавчого листа, представником стягувача до суду не надано, а тому підстави для задоволення заяви АТ "УКРСИББАНК" відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 433, розділом ХІІІ Перехідних положень ЦПК України ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Акціонерному товариству "УКРСИББАНК" відмовити в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки та про поновлення строку пред`явлення до виконання у цивільній справі №486/271/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова