Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 13.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 5104 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 157 780,26 грн. та 1 800 грн витрат за вчинення виконавчого напису. Зазначає, що про існування виконавчого напису дізналася з відповіді Білоцерківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області. Вважає, що здійснений виконавчий напис є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому просила суд поновити строк на оскарження виконавчого напису; визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 13.06.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 5104, яким з позивача стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 157 780,26 грн.

Ухвалою суду від 15.10.2020 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», у встановлений судом строк скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, який мотивував тим, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємством, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету міністрів України №1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» пунктом 1 визначено - нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально-посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Зокрема п.1.1 Глави 16 Інструкції зазначає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Тому вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015, справа №6-158цс15. Разом з цим, просив розглядати справу без участі представника відповідача.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

19 січня 2021 року позивачка надала відповідь на відзив, який мотивувала тим, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Стосовно строків, за якими було подано заяву про видачу виконавчого напису нотаріуса, відповідач вважає, що за договором б/н від 30.11.2012 року строк виконання встановлено з моменту пред`явлення вимоги про усунення порушень. Однак, кредитні відносини є строковими, оскільки штрафні санкції нараховуються у випадку не погашення кредиту у встановлені строки. Із виписки по рахунку вбачається, що штрафні санкції нараховувались АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 01.07.2014 року. Звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 було направлено 14.05.2017 р., із наданої відповідачем копії письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором б/н від 30.11.2012 року без підпису із визначенням строку на повернення 5 (п`яти) календарних днів з дати відправлення письмової вимоги, що порушує право боржника, який не погоджується із сумою заборгованості на захист своїх прав, оскільки не враховано час на доставления листа, на вирішення спірних питань. Зазначене свідчить про умисне затягування банком вирішення питання по заборгованості до цього часу з метою значного збільшення суми для стягнення - із суми заборгованості 10 045,27 грн. до 157 780,26 грн. Таким чином, вважає, що виконавчий напис нотаріуса було здійснено із порушенням вимог щодо безспірності заборгованості, а також із порушенням строків позовної давності.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

В судове засідання треті особи своїх представників не направили, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №5104, яким запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» з ОСОБА_1 не сплачену в строк за Кредитним договором №б/н від 30.11.2012 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30 листопада 2012 року по 13 квітня 2017 року. Сума заборгованості складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 15 969,79 грн.; за відсотками у розмірі - 114 763,11 грн.; заборгованість з пені та комісії - 3 250,00 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 6699,15 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1 800,00 грн.

Як вбачається з листа Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №4434/09 від 05 березня 2019 року, згідно виконавчого документа №5104 від 13.06.2017 року з пенсії ОСОБА_1 , проводиться відшкодування боргу в сумі 157 780,26 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Перерахування боргу з 01.09.2018 року по 31.03.2019 року в сумі 2627,10 грн. проведено на рахунок МВ ДВС БЦ МРУЮ. Залишок станом на 05.03.2019 року становить 155 153,16 грн.

Листом від 08 травня 2017 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення з вимогою про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 30.11.2012 року, а саме заборгованості, яка станом на 13.04.2017 року складає 141 182,05 грн.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на оскарження виконавчого напису №5104 від 13 червня 2017 року, суд керувався наступним.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Строк оскарження виконавчого напису становить три роки з моменту вчинення, або з моменту, коли позичальник офіційно дізнався про вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з відповіді листа Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №4434/09, про існування виконавчого напису №5104, виданого 13.06.2017 року позивачка дізналась 05 березня 2019 року.

Отже, указані обставини підтверджують поважність причин пропуску строку на оскарження виконавчого напису, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, існують підстави зробити висновок про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості, представником банку до суду також не надано підтвердження того, що позивач отримував письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором №б/н від 30.11.2012 року, тому суд вважає позовні вимоги в частині визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.06.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований у реєстрі №5104, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 141 182,05 грн. на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором №б/н від 30.11.2012 року, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 267, 268, 274 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місце знаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ), треті особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області (адреса: б-р. Олександрійський, буд. 94, м. Біла Церква, Київська обл.., 09113), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (01001, м.Київ, вул.Трьохсвятительська, 11, кв. 25, ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.06.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований у реєстрі №5104, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 141 185,05 грн. на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором №б/н від 30.11.2012 року та 1800,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місце знаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель