Провадження № 2/643/2374/21
01.07.2021 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Афанасьєва В.О.,
за участю секретаря судового засідання Кононенко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , що належить їм на праві спільної сумісної власності.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу. Оскільки позивач тривалий час не проживає разом зі своєю дружиною, шлюбні відносини не склались, звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу. Також під час шлюбу ОСОБА_1 набув права власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить договір купівлі -продажу від 15.02.2005. Вказана квартира набувалась за рахунок кредитних коштів, отриманих в ОТП Банку на підставі кредитного договору і виплачена позивачем особисто 10.02.2020 року.
Позивач та її представник у судове засідання надали заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04.12.1999 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 186, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 29.04.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Судом встановлено, що шлюб фактично розпався і зберегти його неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові між подружжям, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.
Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права сторін, що має істотне значення.
Крім того, судом встановлено, що в період шлюбу, а саме 15.02.2005, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 428, ОСОБА_1 придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі зазначеного договору купівлі-продажу зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 6515526 від 16.02.2005.
Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).
За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя», вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута ними за час шлюбу, то такий є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем 1/2 частину квартири.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 04 грудня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 186 - розірвати.
Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - « ОСОБА_3 ».
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О. Афанасьєв