УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про забезпечення позову в справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в порядку статті 625 ЦК України,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії РОУ АТ «Ощадбанк», діючи через свого представника адвоката Пелиха А.Б., звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в порядку статті 625 ЦК України в розмірі 4 074,36 дол. США.

Одночасно з пред`явленням позову було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на майно належне ОСОБА_1 , а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішенням законної сили по справі про стягнення 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-3889/10 від 02 червня 2010 року позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 348, 87 дол. США, що станом на 02 червня 2010 року згідно офіційного курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 503 560 грн. 17 коп., в решті позову відмовлено. Станом на 01 липня 2021 року по вищевказаному рішенню суду заборгованість боржником не погашено у повному обсязі.

З урахуванням 3% річних за непогашення кредиту в сумі 4 074,36 дол. США загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становить 47 696,89 дол. США.

Відповідач уникає добровільної сплати заборгованості та всіляко перешкоджає примусовому виконанню рішення суду щодо стягнення боргу, зокрема не приймає спадщину на квартиру АДРЕСА_2 , що є перешкодою для АТ «Ощадбанк» для звернення стягнення на дану квартиру, яка перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанк» по іпотечному кредиту № 256 від 01 червня 2007 року.

При цьому за ОСОБА_1 зареєстрована квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира перебувала у заставі АТ «ВТБ БАНК», проте ОСОБА_1 було сплачено всю заборгованість на користь АТ «ВТБ БАНК», тобто на дане нерухоме майно можливо звернути стягнення з метою стягнення заборгованості на користь АТ «Ощадбанк» за виконавчим листом № 2-3889/2010, виданим 29 липня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області.

Накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 , як вид забезпечення позову, є оптимальною процесуальною дією, яка не дозволить боржнику відчужити дане майно до вирішення спору по суті по справі за позовом філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Заява передана на розгляд судді 02 липня 2021 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, доходить наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч.1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заявником не доведено, що відповідач має намір відчужити майно. Сама по собі можливість розпорядження майном, яке перебуває у власності відповідача, не дає підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, предметом спору є стягнення 3% річних за непогашення кредиту за кредитним договором № 256 від 01 червня 2007 року в розмірі 4 074, 36 дол. США

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заявником не надано достовірних доказів належності нерухомого майна, відносно якого слід застосувати заходи забезпечення позову, відповідачу та його вартості, з яких можливо було визначити співмірність заходів забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими ним позовними вимогами.

При цьому суд зауважує, що позивач просить накласти арешт на майно, оскільки на ньогоможливо буде звернути стягнення з метою стягнення заборгованості на користь АТ «Ощадбанк» за виконавчим листом № 2-3889/2010, виданим 29 липня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, тобто з метою виконання рішення суду, ухваленого не у цій, а у іншій справі.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не надано достовірних доказів належності квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідачу, не доведено співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про забезпечення позову в справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в порядку статті 625 ЦК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Першко