Провадження № 6/537/143/2021
Справа № 537/3122/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці подання державного виконавця Автозаводського відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Геннадія Різніченко про примусове проникнення до житла боржника,

встановив:

Державний виконавець Автозаводського відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) звернувся до суду з поданням згідно якого прохає суд дозволити примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення примусового виконання наявного виконавчого провадження.

В обґрунтуванні подання зазначив, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 44852717, де боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо примусового виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука № 2-925/2012 від 10.05.2012, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини. Виконавче провадження відкрито 25.09.2014. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2021 - 154 992,40 грн.

Про відкрите відносно боржника виконавче провадження про стягнення аліментів ОСОБА_1 відомо, що підтверджується матеріалами виконавчих проваджень, зокрема супровідними листами, що підтверджують направлення постанов про відкриття виконавчих проваджень, та клопотаннями ОСОБА_4 , окрім інших, від 22.07.2020 (відповідь від 24.07.2020), від 03.08.2020 (відповідь 05.08.2020) в рамках виконавчого провадження.

У процесі примусового виконання рішення встановлено, що боржник як фізична особа-нідприємець має відкриті рахунки у банківських установах (остання відповідь ДФС від 02.04.2021), проте кошти на них відсутні. Згідно відповідей з ГІФУ від 02.04.2021 № , № та ДФС від 02.04.2021 встановлено, що боржник не отримує заробітну плату, пенсію, інші доходи. Відповідно до інформації, наданої МВС від 03.04.2021 № 60285727 , боржник не володіє транспортними засобами.

Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 05.08.1996 Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької місткої ради, та Технічним паспортом, інвентарний номер 2212, реєстровий помер М-5/698. ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності у рівних частках з його матір`ю ОСОБА_5 , належить квартира по АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перереєстрація чи зміна часток між власниками квартири не здійснювалась. Права вимоги (іпотеки, застави, тощо) щодо квартири не реєструвались.

Згідно відповіді з Крюківської районної адміністрації № 1082/01-27 від 05.02.2021, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані особи відсутні.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, громадянка ОСОБА_5 (співвласник квартири), померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть, складене Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, серія НОМЕР_1 від 21.10.2019.

Згідно заповіту № 5-88 (номер у спадковому реєстрі 62013289) 15.02.2018 громадянка ОСОБА_5 (співвласник квартири) заповіла усе належне їй майно своєму сину боржнику за виконавчими провадженнями - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.04.2020 боржником ОСОБА_1 до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстровано відповідним нотаріусом за номером 1-391.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 прийнято спадщину після померлої ОСОБА_6 , зокрема, належну їй на праві спільної сумісної власності з боржником частину квартири АДРЕСА_1 та не зареєстровано її в установленому законом порядку, враховуючи відсутність відомостей про реєстрацію права власності успадкованого майна в /Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Боржнику ОСОБА_1 13.04.2021 на всі відомі у виконавчому провадженні адреси ( АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 ) направлено офіційне повідомлення про проведення виконавчих дій 22.04.2021 о 14.30. год., пов`язаних з описом та арештом майна, а саме частини квартири, що належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, за адресою: АДРЕСА_2 . Проте листи повертаються на адресу відділу, як неотримані.

18.05.2021 державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_5 . Доступу до помешкання боржником надано не було. При спілкуванні з вахтером будинку ОСОБА_7 встановлено, що боржник за даною адресою проживає та щоденно з`являється до свого помешкання. Вахтеру ОСОБА_7 надано виклик боржника на прийом до державного виконавця для передачі його ОСОБА_1 . Проте боржник 19.05.2021 не з`явився.

Заборгованість зі сплати аліментів боржником на даний час не сплачена, боржник жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду не вживає, тому з метою забезпечення реального виконання рішень суду та рішень, виданих державними органами, враховуючи ненадання державному виконавцю доступу до квартири, для перевірки його майнового стану та проведення опису належного йому нерухомого майна, прохає надати дозвіл до примусовому проникнення до житла, належного боржнику, а саме: до квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав та прохав задовольнити з підстав викладених у ньому.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження №44852717 щодо примусового виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука № 2-925/2012 від 10.05.2012, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини. Виконавче провадження відкрито 25.09.2014.

У ході виконавчого провадження виконавцем також вчинено дії, в результаті яких встановлено, що боржник як фізична особа-нідприємець має відкриті рахунки у банківських установах (остання відповідь ДФС від 02.04.2021), проте кошти на них відсутні. Згідно відповідей з ПФУ від 02.04.2021 № , № та ДФС від 02.04.2021 встановлено, що боржник не отримує заробітну плату, пенсію, інші доходи. Відповідно до інформації, наданої МВС від 03.04.2021 № 60285727, боржник не володіє транспортними засобами. Встановлено, що ОСОБА_1 11.03.2021 відкрив Приватне підприємство «Вічний туман», , де він є керівником, засновником та директором.

Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 05.08.1996 Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької місткої ради, та Технічним паспортом, інвентарний номер 2212, реєстровий номер М-5/698, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності у рівних частках з його матір`ю - ОСОБА_5 , належить квартира по АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перереєстрація чи зміна часток між власниками квартири не здійснювалась.

Згідно відповіді з Крюківської районної адміністрації № 1082/01-27 від 05.02.2021, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані особи відсутні.

Гр. ОСОБА_5 (співвласник квартири), померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть, складене Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, серія НОМЕР_1 від 21.10.2019.

Згідно заповіту № 5-88 (номер у спадковому реєстрі 62013289) 15.02.2018 громадянка ОСОБА_5 (співвласник квартири) заповіла усе належне їй майно своєму сину - боржнику за виконавчими провадженнями - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.04.2020 боржником ОСОБА_1 до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстровано відповідним нотаріусом за номером 1-391.

21.01.2021 року та 18.02.2021 року, 22.04.2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , з метою проведення опису майна належного боржнику. Доступ до квартири не надано, двері не відкрили. Про що виконавцем було складено відповідні акти від 21.01.2021 року та 18.02.2021 22.04.2021 року.

18.05.2021 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_5 , про що складено акт. Згідно даного акту доступу до помешкання боржником надано не було. При спілкуванні з вахтером будинку ОСОБА_7 встановлено, що боржник за даною адресою проживає та щоденно з`являється до свого помешкання. Вахтеру ОСОБА_7 надано виклик боржника на прийом до державного виконавця для передачі його ОСОБА_1 .

Відповідно до. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п.5 ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

Відповідно до п.4, п.13 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

У відповідності до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше, як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника за якою стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, а у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Частиною 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, як вбачається з аналізу статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 439 Цивільного процесуального кодексу України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

При цьому, передумовами такого звернення є обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, ухилення боржника від вчинення дій спрямованих на виконання рішення суду в тому числі і виконання вимог виконавця за умови, якщо боржник про них обізнаний.

Суд не погоджується з твердженнями державного виконавця про те, що боржник будучи належним чином проінформованим про наявність відкритих виконавчих проваджень, а також будучи поза розумним сумнівом обізнаним про існування боргів, не виконує законні вимоги державного виконавця, не вчиняє дій для виконання рішення суду, не працевлаштовується, приховує свої доходи та майно, не надає виконавцю добровільного доступу до помешкання виходячи з наступного.

Згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення та визначає строк для цього. Постанова про відкриття виконавчого провадження належить до переліку документів, які надсилаються сторонам виконавчого провадження виключно рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Тобто, до початку примусового виконання рішення державний виконавець повинен пересвідчитися чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження. У разі відсутності підтвердження факту отримання боржником копії цієї постанови державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії, що спрямовані на примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів подання, боржник ОСОБА_1 обізнаний, поза розумним сумнівом, стосовно виконавчого провадження №44852717, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини.

При цьому, у матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник не надає добровільно доступу державному виконавцю до свого житла. Так, надані державним виконавцем акти не можуть свідчити про не допуск боржником до помешкання з огляду на відсутність відомостей, що боржника було повідомлено про те, що до нього прийде державний виконавець для проведення опису належного майна. Акти не містять зазначення часу візиту виконавця (який міг бути у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці тощо) та складені за відсутності понятих, які б могли підтвердити вказані в актах обставини.

Як вбачається з виконавчих документів, адреси проживання та реєстрації боржника були різними та змінювалися. При цьому, матеріали даного подання не містять відомостей про актуальну реєстрацію боржника.

Відсутні відомості щодо не отримання за вказаними адресами повідомлень державного виконавця.

Тож, подані матеріали подання про примусове проникнення до житла боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, що останній чинив цьому перешкоди не надаючи доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій. Фіксування державним виконавцем у акті того факту, що двері ніхто не відчинив, не дають підстав вважати, що боржник умисно не надає доступу. При цьому, фіксація у акті, передачі державним виконавцем виклику боржнику через вахтера, не свідчить про отримання боржником вказаного виклику від вахтера.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Тому суд вважає, що подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника домоволодіння, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

постановив:

У задоволенні подання державного виконавця Автозаводського відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Геннадія Різніченко про примусове проникнення до житла боржника, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст ухвали складено 02.07.2021 року