Постанова

Іменем України

29 червня 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7609/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Ножиці"

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

в складі судді Саадулаєва А.І.

від 12 лютого 2021 року

у цивільній справі №761/10301/20 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Ножиці"

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Ножиці" (далі - ТОВ "ШФ "Ножиці", Товариство) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтування позову зазначив, що з вини ОСОБА_1 відбулася ДТП в результаті якої належний на праві власності позивачу автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Також зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "КАПІТАЛ-СК" (далі - ПрАТ "КАПІТАЛ-СК"). У зв'язку з цим Товариство звернулося до господарського суду з позовом до ПрАТ "КАПІТАЛ-СК" про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Господарського суду Дніпровської області стягнуто з ПрАТ "КАПІТАЛ-СК" на користь Товариства 48 192,72 грн. Дане рішення було звернуто до примусового виконання, однак виконавчий лист повернуто стягувачу з підстав відсутності в боржника майна та грошових коштів на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Позивач, посилаючись на те, що завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП йому так і не відшкодовані, просив позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 48 192,72 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не врахував та не надав правової оцінки наступним обставинам: вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена постановою суду від 02.11.2018 у справі про адміністративне правопорушення; не заперечується причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та завданою шкодою; розмір шкоди підтверджено рішенням господарського суду та ремонтною калькуляцією; неможливість виплати страхового відшкодування страховиком відповідача у зв`язку з відсутністю в нього майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, а також те, що страховик відповідача знаходиться в стані припинення.

Суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, посилаючись на інші способи реалізації прав позивачем, оскільки право звернення щодо відшкодування заподіяної шкоди, безпосередньо до особи, яка її спричинила, прямо передбачено ст. 1166 та 1187 ЦК України.

Суд, вказуючи в рішенні на наявність справи про банкрутство відносно страховика відповідача не з'ясував яка саме стадія даного процесу і чи має позивач процесуальну можливість заявити свої вимоги до страхової компанії в справі про банкрутство.

Зазначив, що є недоречними посилання суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, оскільки у справі, яка переглядалася касаційним судом між сторонами виникли правовідносини, які пов`язані із відшкодуванням в порядку регресу, тоді як у даній справі між сторонами склалися протилежні правовідносини.

За наведених обставин просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Спір у даній справі не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; ціна позову не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак справа розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 вересня 2018 року, о 17 год. 35 хв., водій транспортного засобу «Mersedes-Benz ML350», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , рухався по бульвару Перова. 15, в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMV», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «ШФ «Ножиці», та яким керувала ОСОБА_2 , про що патрульною поліцією був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року у справі №755/15373/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Капітал-СК» (далі - ПрАТ «Капітал-СК»), що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №4411393 від 07.06.2018.

Згідно ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 48 192 грн 22 коп.

Судом також встановлено, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року у справі №904/2989/19 позов ТОВ «ШФ «Ножиці» задоволено та стягнуто на користь останнього з ПрАТ «Капітал-СК» страхове відшкодування в сумі 48 192 грн 72 коп., 5 144 грн 08 коп. - пеня, 1 263 грн 79 коп. - інфляційній втрати, 435 грн 72 коп. - 3% річних.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві ВП №61120204) наказ Господарського суду Дніпропетровської області, виданий 08.10.2019 у справі №904/2989/19 повернуто ТОВ «ШФ «Ножиці», оскільки у боржника ПрАТ «Капітал-СК» відсутнє майно та кошти, на які можливо звернути стягнення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що рішення господарського суду від 16.09.2019, яким на користь Товариства з ПрАТ «Капітал-СК» стягнуто страхове відшкодування у розмірі 48 192,72 грн, неможливо виконати в примусовому порядку через відсутність у боржника (ПрАТ «Капітал-СК») майна та коштів, на які можливо звернути стягнення. Також зазначив, що шкода, заподіяна ОСОБА_1 внаслідок ДТП, так і не відшкодована останнім, а тому з підстав, передбачених ст. 1166, 1187, 188 ЦК України, і подано даний позов про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 48 192,72 грн.

Отже, з наведеного слідує, що існує чинне рішення суду, яким захищено право позивача ТОВ «ШФ «Ножиці» та стягнуто на користь останнього зі страховика відповідача (ПрАТ «Капітал-СК») матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка мала місце 20.09.2018.

Суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини, застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, та врахувавши, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована і пред`явлення до останнього вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, буде суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

До того ж, суд правильно зазначив в мотивувальній частині рішення, що у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Полісу серії АМ №4411393 від 07.06.2018 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності ПрАТ «Капітал-СК» за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 100 000,00 грн.

Як вже вказувалося вище, розмір страхового відшкодування становить 48 192,72 грн, який стягнуто із страховика відповідача - ПрАТ «Капітал-СК» на користь ТОВ «ШФ «Ножиці» на підставі рішення суду.

Матеріали справи не містять доказів, що розмір шкоди, внаслідок ДТП, визначено у більшому розмірі ніж ліміт відповідальності, визначений в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, оскільки розмір завданої матеріальної шкоди покривається лімітом відповідальності страховика винної в ДТП особи, колегія суддів вважає, щосуд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, пред`явлених до винної в ДТП особи. При цьому, суд обґрунтовано послався на те, що такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоречність врахування судом першої інстанції правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи доводи в цій частині, позивач вказував на те, що у справі, яка переглядалася касаційним судом, предметом спору є стягнення грошової суми, як відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, страховою компанією із винуватця ДТП, у зв`язку зі неналежним повідомленням про страховий випадок. Тобто, вирішувалося питання по вже сплаченому страховому відшкодуванню, яке виникло на підставі договору. У даній же справі, на думку позивача, предметом розгляду є право стягнення по деліктному зобов'язанню потерпілою особою на підставі ст. 1166, 1187 ЦК України. А у вказаній вище постанові питання щодо права звернення потерпілої особи безпосередньо до особи яка заподіяла шкоду Верховним Судом не розглядалося.

Колегія вважає безпідставними такі доводи скаржника, оскільки Верховний Суд дійшов декількох висновків, в тому числі і щодо покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

З наведеного слідує, що у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц Верховним Судом висловлено правовий висновок щодо застосування норм права, які регулюють правовідносини у справі, яка переглядається.

Відтак, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги, що суд не надав правової оцінки встановленим обставинам справи є безпідставними та спростовуються мотивами викладеними судом в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі, що суд вказуючи на наявність справи про банкрутство відносно ПрАТ «Капітал-СК» (страховик відповідача) не зазначив яка саме стадія даного судового процесу та чи має позивач процесуальну можливість заявити свої вимоги до страхової компанії у справі про банкрутство не спростовують висновку суду про відсутність у відповідача обов`язку сплатити матеріальну шкоду, розмір якої до того ж стягнуто зі страховика відповідача на підставі рішення суду у іншій справі.

Крім того, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 20 Закону №1961 IV, у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналіз наведених норм права приводить до висновку, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів/майна на МТСБУ.

Дана правова позиція з приводу застосування вищевказаних норм права, якими регулюються спірні правовідносини, висловлена Верховним Судом в постанові від 03.06.2020 у справі №494/1192/16-ц.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП має сплатити відповідач і обраний позивачем даний спосіб захисту є його безумовним правом, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині, що оскаржувалося, без змін, а скарги без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Судові витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Ножиці" - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець