Справа № 740/4433/20
Провадження № 2/740/200/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Колісниківської сільської ради Ніжинського району, Комунальне некомерційне підприємство «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради (далі КНП «Прилуцький ОБД «Надія»), про відібрання новонароджених дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

установив:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, про відібрання новонароджених дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

У зазначеному позові позивач просив відібрати малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї аліменти в розмірі 1/2 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь її малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до їх повноліття.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 має шістьох малолітніх дiтей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька двійнят ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внесені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України) зі слів матері.

З 20 травня 2020 року відповідачка перебуває під соціальним супроводом працівників Ніжинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з причини її безробіття, низького рівня виховного потенціалу, неспроможності самостійно налагодити мікроклімат у сім`ї та в майбутньому доглядати за новонародженими дітьми. ОСОБА_1 жодним чином не докладала зусиль для покращення свого рівня життя, не виконувала рекомендації фахівця із соціальної роботи, не створила належних умов для життя та повноцінного розвитку новонароджених дітей, які з 09 липня 2020 року знаходяться у відділенні патології новонароджених Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня». За весь час перебування дітей у лікарні мати їх відвідала лише один раз - 13 серпня 2020 року. Відповідачка не забезпечує новонароджених дітей засобами гігієни та продуктами харчування, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями; з нею неодноразово проводилися бесіди з приводу забезпечення прав дітей та її батьківського обов`язку з їхнього виховання, але ОСОБА_1 не реагує та не змінює своєї поведінки.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11-30 год. 11 грудня 2020 року, яке в подальшому відкладено на 12-30 год. 30 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідачки.

30 грудня 2020 року ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, КНП «Прилуцький ОБД «Надія»; підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 11-00 год. 22 січня 2021 року.

22 січня 2021 року судовий розгляд справи відкладено на 11-00 год. 12 лютого 2021 року в зв`язку з неявкою відповідачки.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представники третіх осіб органу опіки та піклування Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області та КНП «Прилуцький ОБД «Надія» у поданих до суду заявах позов підтримали, просили розглянути справу за їхньої відсутності.

Відповідачка не з`явилася в судове засідання, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позов визнала у повному обсязі.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті визнання відповідачкою позову, про що постановив ухвалу, адже таке визнання позовної вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу) суперечить закону, а саме ст. 183 СК України, яка встановлює такий розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Разом з цим суд урахував, що крім цих двох дітей, стосовно яких заявлено указаний позов, ОСОБА_1 має ще чотирьох дітей, а тому визнання нею позову в частині стягнення з неї аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу) суперечить інтересам інших чотирьох дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 04 липня 2020 року серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; батько дітей ОСОБА_11 (а. с. 13, 14).

Як убачається з витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дітей внесені на підставі ст. 135 СК України (а. с. 15, 16).

Згідно з довідкою Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 29 вересня 2020 року № 359 ОСОБА_1 має шістьох дітей малолітнього віку (а. с. 12).

Висновком органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації від 05 жовтня 2020 року, затвердженим розпорядженням № 150, встановлено за доцільне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. У висновку зазначено, що діти народилися ІНФОРМАЦІЯ_6 і з 09 липня 2020 року знаходяться у відділенні патології новонароджених КНП «Чернігівська ОДЛ». За весь час їх перебування у закладі мати відвідала дітей лише один раз 13 серпня 2020 року, продуктами харчування не забезпечує, вказівки персоналу не виконує, перебуває під соціальним супроводом та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків (а. с. 6, 7).

На підтвердження необхідності відібрання малолітніх дітей від матері позивач надав довідку-характеристику, надану Колісниківською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області 29 вересня 2020 року за № 360, повідомлення служби у справах дітей Ніжинського районної державної адміністрації від 11 серпня 2020 року № 01-14/218 та КНП «Чернігівська ОДЛ» від 23 вересня 2020 року № 41-07/287, від 07 серпня 2020 року № 41-07/1135, від 18 серпня 2020 року № 1124, відповідно до яких ОСОБА_1 довгий час після народження не цікавилася своїми дітьми, не відвідувала їх у лікарні, на забезпечувала засобами гігієни, харчуванням та ліками. З відповідачкою неодноразово проводилися профілактичні бесіди, які не дали результату. Вона веде аморальний спосіб життя, сім`я проживає у антисанітарних умовах, її старші діти не забезпечені необхідними речами, відсутні належні продукти харчування, місця для сну та навчання. Єдиним джерелом доходу є соціальна допомога, яку мати отримує на дітей (а. с. 17 20).

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 указаної Конвенції, ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У силу вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи батьківських прав, зокрема у випадку ухилення батьками від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а також в інших випадках, якщо залишення дітей у них є небезпечним для їх морального виховання.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність відібрання малолітніх дітей від матері, не позбавляючи її батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, з чим фактично погодилася, подавши до суду заяву про визнання позову.

При цьому відповідачка не обмежена у виконанні своїх прав та обов`язків по відношенню до дітей і згідно із ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх батьками, суд за заявами батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.

Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено такий розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Позивач ставить питання про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки.

Однак, як установлено під час розгляду справи, крім цих двох дітей відповідачка має ще чотирьох малолітніх дітей, які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Таким чином, визначений позивачем розмір аліментів на двох дітей 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки є завеликим і не узгоджується з положеннями ст. 183 СК України.

З урахуванням вимог ст. 182 СК України, зважаючи на наявність у відповідачки ще чотирьох дітей, а також вимоги щодо розміру аліментів у частці заробітку, який не може бути менший ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів її заробітку (доходу), отже, позов задовольняється частково.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 76 81, 89, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Колісниківської сільської ради Ніжинського району, Комунальне некомерційне підприємство «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради, про відібрання новонароджених дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від їхньої матері ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) без позбавлення її батьківських прав та передати органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації для влаштування дітей до Комунального некомерційного підприємства «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 1/8 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Зобов`язати Ніжинську районну державну адміністрацію Чернігівської області відкрити особисті рахунки на дітей у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 22 лютого 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко