справа № 369/6467/20 головуючий у суді І інстанції Пінкевич Н.С.
провадження № 22-ц/824/3181/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від заробітної плати, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з червня 2014 року ОСОБА_1 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , 2014 року народження. Спільне життя між сторонами не склалося та вони проживають окремо. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач зобов`язаний також нести витрати на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. У добровільному порядку відповідач допомоги не надає.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 червня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач має постійну роботу, стабільний дохід та достатні матеріальні можливості для утримання дитини в такому ж обсязі як і дитини від попереднього шлюбу. ОСОБА_4 постійно проживає з позивачем, остання несе всі додаткові витрати на забезпечення розвитку дитини, у зв`язку з чим на даний момент має важке матеріальне становище.

Заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 вказував на те, що він працює офіційно та отримує заробітну плату. З даного доходу відповідач вже сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини. Після припинення спільного проживання відповідач регулярно надсилав кошти позивачу саме для утримання дитини. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, а у разі визначення аліментів зважити на наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та обмежену заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 07 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33).

Згідно з довідкою ГУНПУ в Київській області № 194 від 22 липня 2020 року ОСОБА_3 проходить службу в Національній поліції України та з 07 лютого 2020 року обіймає посаду старшого інспектора відділу організаційного забезпечення діяльності місць тимчасового тримання осіб ГУНП в Київській області (а.с.63).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 з його заробітної плати, починаючи з грудня 2015 року, вираховуються аліменти (а.с.61).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції враховував проживання дитини з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, майновий стан відповідача, подані суду докази щодо витрат на дитину, наявність у відповідача постійного доходу, сплату аліментів на іншу дитину, рівність дітей на утримання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що у позивача на утриманні перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є батьком дитини, а, відтак, на нього також покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд погоджується з розміром аліментів, який був визначений рішенням суду першої інстанції, так як при його визначенні врахуванню підлягає наявність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України), а саме наявність на утриманні відповідача малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З наявної у матеріалах справи довідки про доходи вбачається, що з заробітної плати відповідача кожного місяця вираховуються аліменти.

Наявність у відповідача постійної роботи, стабільного доходу та достатніх матеріальних можливостей для утримання дитини не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, урахуванням з ч. 1, 2 ст. 182 СК України.

В апеляційній скарзі позивач вказувала також на те, що дитина постійно проживає з нею та остання несе всі додаткові витрати на забезпечення розвитку дитини. Разом з тим, понесення додаткових витрат на дитину є самостійною підставою для звернення до суду з позовом у порядку, визначеному ч. 1 ст. 185 СК України. Проте, позовні вимоги з цих підстав ОСОБА_1 не заявляла.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.