Справа № 234/3638/21
Провадження № 2/234/2381/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

при секретарі Хоменко А.С.,

представника позивача Писаренко Г.А.,

представника відповідача Тимошенко І.В.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )

до

Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О. Тихого, 5),

третя особа - яка не заявляє самостійних вимог - Управління виконавчої дирекцій Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 37),

про стягнення моральної шкоди, заподіяної трудовим професійним захворюванням на виробництві, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління виконавчої дирекцій Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди, заподіяної трудовим професійним захворюванням на виробництві.

В обґрунтування позову зазначила, що у період з 19.02.2006 до 30.09.2020 року, позивач постійно працювала спочатку прибиральницею, а потім формувальником машинного формування у чавуноливарному цеху(ЧЛЦ) Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (ПрАТ «НКМЗ»). Перебуваючи 14 років 7 місяців 11 днів у трудових правовідносинах з ПрАТ «НКМЗ», вона працювала на посадах зі шкідливими та небезпечними умовами праці, в умовах перевищуючих гранично допустимий рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень, низької температури в холодну пору року. За час праці на ПрАТ «НКМЗ», вона отримала професійне захворювання: вібраційна хвороба та хронічний бронхіт, яке їй вперше встановили 24 листопада 2020 року.

Внаслідок професійного захворювання та погіршення здоров`я, у вересні 2020 році, вона вимушена була звільнитися з заводу у зв`язку зі скороченням численності працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Перші ознаки професійного захворювання у неї з`явились ще у 2014 році, коли в серпні місяці вона два тижні перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: пневмонія. Вже у 2017 році вона двічі: в березні амбулаторно та у травні стаціонарно, проходила лікування з діагнозом: бронхіт, а у листопаді місяці у неї вже були зафіксовані перші ознаки вібраційної хвороби. У зв`язку з погіршенням здоров`я, у лютому 2019 року, вона вимушена була знову звернутись до лікарів місцевої клініки, які підтвердили ознаки хронічного захворювання. Спочатку лікарі самостійно лікували її у місцевих клініках, а потім направили на консультацію до клініки професійних захворювань у м. Києві, де згодом її визнали хворою та встановили професійне захворювання.

У листопаді 2020 року вона пройшла стаціонарне медичне обстеження у клінічній лікарні профзахворювань м. Києва (ДУ «Інститут медпраці ім. Кундієва національної академії меднаук України») вул. Саксаганського,75. Результатом медичного обстеження став висновок центральної лікарсько-експертної комісії за № 40/1031 від 24 липня 2020 року, згідно якого їй вперше було встановлено професійне захворювання: 1). Вібраційна хвороба ІІ ст. (другого ст.) (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх та нижніх кінцівок); 2.) Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення; прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.(першого-другого ст.).

Після встановлення підозри на професійне захворювання, було створено міжвідомчу комісію, яка, з метою подальшого складання санітарно гігієнічної характеристики умов праці формувальника машинного формування, обстежила її робоче місце у ЧЛЦ на ПрАТ «НКМЗ», про що складено акт обстеження об`єкта від 09.09.2020 року. На підставі висновків комісії, в той же день, головним спеціалістом ГУ Держпраці у Донецькій області, складено санітарно-гігієнічну характеристику умов праці робочого місця формувальника машинного формування чавуноливарного цеху на ПрАТ «НКМЗ». Під час проведення перевірки встановлено численні порушення умов праці на виробництві. В акті проаналізовано перелік шкідливих чинників, що мали місце під час виконанні робіт формувальника машинного формування на робочому місці, а саме: пил, шум, локальна вібрація, фізичні навантаження, низька температура повітря у холодний період року. За результатами перевірки встановлено, що всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на формувальника, під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень. Так рівень вібрації складав 52-53дБ при ГДР 50дБ, виробничий шум 93-97 дБА при ГДР 80 дБА, а рівень пилу фібро генної дії перевищував гранично допустимі показники майже у двічі (фактично 3,4-3,9мг/м, а нормативні 2,0мг/м).

Факт професійного захворювання у подальшому було підтверджено і міжвідомчою комісією, яка на ПрАТ «НКМЗ», склала акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 грудня 2020 року за формою П-4.

Згідно вказаного акта, пункту 12, підтверджено, що вона відпрацювала у чавуноливарному цеху ПрАТ «НКМЗ», 14 років 7 місяців і весь цей час, вона працювала зі шкідливими та небезпечними умовами праці, де рівень пилу, шуму, вібрації перевищував гранично допустимі норми.

У пункту 17, даного акту, встановлено, обставини, за яких виникло професійне захворювання, а саме: «У зв`язку з неефективністю роботи системи вентиляції та недосконалістю робочого інструменту(зокрема під час роботи по формуванню різними пневматичними інструментами), виконувала роботи в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії та локальної вібрації, концентрації та рівні яких перевищували гранично - допустимі.»

Причинами професійного захворювання, згідно пункт 18 акту, стало: тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів: 1.) Загальна вібрація, еквівалентний коректований рівень якої складав (за віброприскоренням) 52-54 дБ, при ГДР=50 дБ; 2) Пил фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% у максимально разових концентраціях 3,4-3,9 мг/метр кубічний, при ГДК= 2 мг/метр куб.

У пункті 19 акту, вказано, що з метою ліквідації шкідливих виробничих факторів, що діяли на формувальній ділянці чавуноливарного цеху, сам цех з 1.10.2020 року було ліквідовано.

12.01.2021 року обласна профпатологічна медіко-соціальна експертна комісія(МСЕК) у м. Слов`янськ, провела медичне обстеження та вперше визнала її захворювання професійним та безстроковим(довічним), з 65(шістдесят п`ять)% втрати працездатності (40% вібраційна хвороба, 25% хронічний бронхіт) та встановила третю групу інвалідності(професійне захворювання), що підтверджено довідками МСЕК серія 12ААА№092115 та серії 12ААБ №851918.

Періодично, у зв`язку з отриманням професійного захворювання, вона вимушена знаходитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходити курси реабілітації, обстеження та консультації лікарів. Необхідність проходження курсу медичного та санаторно- курортного лікування їй встановлено за результатами огляду МСЕК, згідно висновку якого їй для підтримки здоров`я, необхідно проходження медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Внаслідок погіршення стану здоров`я, вона, щорічно, або декілька разів на рік проходить курси лікування у медичних закладах. Так, вона проходила стаціонарне лікування, у місцевих лікарнях м.Краматорська: влітку 2014 року та навесні 2017 року, тричі у 2019 році та у 2020 році. Також вона лікувалась у клінічній лікарні профзахворювань м. Київ у листопаді 2020 року. Лікарі вказаних клінік, проводили лікування та підтверджували її діагноз. Раз на три роки, для підтримки здоров`я, вона зобов`язана проходити санаторно - курортне лікування, але у зв`язку з карантином, не може поїхати лікуватися.

Також вона змушена звертатись до лікарів за консультацією, реабілітацією та рекомендаціями лікування, які підтверджують її захворювання та призначають лікування.

У зв`язку, з отриманням нею професійного захворювання, вона зазнала фізичних страждань та емоційних переживань, що призвело до завдання їй моральної шкоди. На час захворювання, їй було 52 роки, це час життєвого розквіту, пора зрілості. Вона будувала плани на подальше життя, мріючи добитись чималих успіхів, але цьому завадила хвороба, стан її здоров`я є невідновним, внаслідок чого вона отримала психологічну травму. Її стан здоров`я дуже незадовільний, для підтримки стану здоров`я вона вимушена була провести на стаціонарному лікуванні у різних лікарнях більше чотирьох місяців свого життя, це не враховуючи амбулаторне лікування. Внаслідок такого захворювання змінився її життєвий уклад, її життя зазнало суттєвих змін: вона частково втратила працездатність, обмежена під час вибору місця праці, час від часу відчуває фізичну біль у грудях, суглобах, дуже погано спить, відчуває шум в голові, стан здоров`я дуже незадовільний, вона не витримує тривалих фізичних навантажень, заважає задишка, не може вести нормальний спосіб життя. Вона доставляє багато труднощів своїм близьким, тому змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Після захворювання та звільнення з ПрАТ «НКМЗ», вона зареєструвалась у Краматорському міському центру зайнятості, але у зв`язку з медичними обмеженнями при виборі умов праці, вона до теперішнього часу так і не знайшла постійного місця праці. Працедавці, під різними приводами, відмовляють у працевлаштуванні, дізнавшись про її хворобу.

Моральна шкода, яка заподіяна їй, полягає у душевному хвилюванні, нервових зривах, несприятливій атмосфері в сім`ї, фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала безпосередньо під час роботи та які відчуває і на теперішній час, тому змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Заподіяна шкода, завдана їй внаслідок професійного захворювання на виробництві, випливає з трудових правовідносин з ПрАТ « НКМЗ».

Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у неї професійного захворювання, втрати працездатності та встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної їй моральної шкоди.

Заподіяна шкода, завдана позивачу внаслідок професійного захворювання на виробництві, випливає з трудових правовідносин з ПрАТ «НКМЗ».

Згода його на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 65 000 грн., та вважає даний розмір мінімальною компенсацією за перенесені нею душевні страждання.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Писаренко Г.А позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, також надала відзив на позов, в якому зазначила, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, «що діями ПрАТ «НКМЗ», який не забезпечив безпечні умови праці, йому заподіяно моральну шкоду», але така думка є помилковою і спростовується наступним.

В ч. 6 ст. 153 КЗпП України передбачено, що у разі неможливості повного усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці власник або уповноважений ним орган зобов`язаний повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, який може дати тимчасову згоду на роботу в таких умовах.

Згідно ч. 3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Отже, діюче законодавство допускає використання небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці у разі неможливості повного усунення за умови одержання відповідного дозволу.

Дотримуючись вищенаведених норм закону, відповідач одержав від Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону праці» під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору.

Пільги і компенсації за важкі та шкідливі умови праці, на які має право працівник, закріплені в ст. 7 Закону України «Про охорону праці», а саме, працівники безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, додаткову оплачувану відпустку, оплату праці у підвищеному розмірі.

На виконання ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону праці», відповідач проінформував позивача під розписку про умови праці та про наявність на її робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, що підтверджується наказами про прийняття на роботу. Таким чином, позивач усвідомлювала наслідки такої роботи та добровільно на неї погодилася.

Крім того, відповідач неухильно забезпечував надання позивачу пільг та компенсацій за важкі умови праці, закріплені Колективним договором, а саме: надавав щорічну додаткову відпустку, здійснював доплати за несприятливі умови праці, надавав одноразову допомогу за вислугу років, надавав щорічну додаткову відпустку, безоплатно проводив видачу молока та інших різнозначних продуктів, з власної ініціативи забезпечував безоплатним харчуванням.

З вищенаведеного вбачається, що відповідач не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а навпаки забезпечив їй пільги та компенсації гарантовані законом.

Вважає, що доводи позивача про отримання нею психологічної травми та нервових зривів не підтверджено наданими доказами. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи зазначені у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позову.

З письмових пояснень представника третьої особи вбачається, що ОСОБА_1 були призначені щомісячні страхові виплати та санаторно-курортне лікування. За таких обставин, вважає, що Краматорське міське відділення права потерпілого не порушувало, оскільки діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей, оскільки моральна шкоди на є страховою виплатою, що просить врахувати при розгляді справи.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно працювала з 19.02.2006 до 30.09.2020 року спочатку прибиральницею, а потім формувальником машинного формування у чавуноливарному цеху (ЧЛЦ) Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», а 30.09.2020 року, її було звільнено на підставі ст.40 ч.1 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням численності працівників, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 12-14).

24.11.2020 року за результатами медичного обстеження в Державній установі «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» лікарсько-експертною комісією виданий висновок центральної лікарсько-експертної комісії за № 40/1031 від 24.11.2020 року, згідно якого позивачу вперше було встановлено професійне захворювання: 1). Вібраційна хвороба ІІ ст. (другого ст.) (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх та нижніх кінцівок); 2.) Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення; прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.(першого-другого ст.) (а.с.26).

Факт професійного захворювання підтверджено відповідною комісією, яка провела перевірку умов праці формувальника машинного формування у ЧЛЦ на ПрАТ «НКМЗ» та склала акт розслідування хронічного професійного захворювання від 09.09.2020 року. За результатами перевірки встановлено, що всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на формувальника, під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень. Так рівень вібрації складав 52-53дБ при ГДР 50дБ, виробничий шум 93-97 дБА при ГДР 80 дБА, а рівень пилу фібро генної дії перевищував гранично допустимі показники майже у двічі (фактично 3,4-3,9мг/м, а нормативні 2,0мг/м).

12.01.2021 року обласна профпатологічна медіко-соціальна експертна комісія(МСЕК) у м. Слов`янськ, провела медичне обстеження та вперше визнала моє захворювання професійним та безстроковим(довічним), з 65(шістдесят п`ять)% втрати працездатності (40% вібраційна хвороба, 25% хронічний бронхіт) та встановила третю групу інвалідності(професійне захворювання), що підтверджено довідками МСЕК серія 12ААА№092115 та серії 12ААБ №851918 (а.с.25).

У зв`язку з отриманням професійного захворювання, позивач була змушена перебувати на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходити курси реабілітації, обстеження та консультації лікарів. Так вона проходила стаціонарне лікування, у місцевих лікарнях м.Краматорська: влітку 2014 року та навесні 2017 року, тричі у 2019 році та у 2020 році, лікувалась у клінічній лікарні профзахворювань м. Київ у листопаді 2020 року. Лікарі вказаних клінік, проводили лікування та підтверджували мій діагноз (а.с. 28-41).

Державний комітет України по нагляду за охороною праці Територіальне управління Держнадзорохоронпраці по Донецькій області надало Дозвіл № 069.03.14.37.10.1 Закритому акціонерному товариству «Новокраматорський машинобудівний завод» на початок роботи підприємства по заготівлі, переробки, в тому числі металургійної, металобрухту кольорових та чорних металів, з 07 лютого 2003 року.

Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду надало Дозвіл № 1686.11.30-29.51.1 Публічному акціонерному товариству «Новокраматорський машинобудівний завод» на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки, дозвіл діє з 01.06.2007 року по 01.06.2012 року.

На підставі ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків відшкодовується у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини підприємства (власника або уповноваженого ним органа) за наявності юридичних фактів, що у сукупності є підставою для покладення на власника обов`язку відшкодувати таку шкоду.

Таким чином, із змісту цієї статті вбачається, що до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров`ю завдана при виконанні позивачем трудових обов`язків, про що свідчить медичні висновки про наявність професійного захворювання, акти розслідування хронічного професійного захворювання, висновки МСЕК.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача права на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з тим, що позивач був обізнаний про шкідливий характер праці, оскільки забезпечення безпечних умов праці є обов`язком роботодавця.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо.

Судом встановлено, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання виникло під час виконання позивачем трудових обов`язків та отримані ним за час роботи у відповідача, захворювання пов`язані з виробництвом, тому наявні підстави, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9 рп./2004, згідно з яким ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

У судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач, працюючи на ПрАТ «НКМЗ» отримав професійне захворювання і йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності.

З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просила потерпіла.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження № 14-463цс18.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в розмірі 65% , встановлену 2 групу інвалідності, тривалість лікування, глибину душевних та фізичних страждань з приводу професійного захворювання, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, припинення трудової діяльності, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у її життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди в розмірі 65 000 грн., що буде еквівалентно моральним стражданням позивача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. (ставка судового збору станом на дату звернення позивача в суд з позовом).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 13, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа - яка не заявляє самостійних вимог - Управління виконавчої дирекцій Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди, заподіяної трудовим професійним захворюванням на виробництві, - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», , юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О. Тихого, 5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду в розмірі 65 000,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч гривен 00 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», , юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О. Тихого, 5 в доход держави: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UА0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в Донецькій апеляційний суд через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області Ю.О. Сухоручко