Дата документу 02.07.2021
Справа № 937/5935/21
Провадження № 2о/937/475/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 30.11.2001 року його батько ОСОБА_3 та його матір ОСОБА_2 , як його законний представник, уклали договір дарування частини квартири, яким ОСОБА_3 подарував йому 1/4 частину трьохкімнатної упорядкованої квартири, розташованої в АДРЕСА_1 . У вказаному договорі та технічному паспорті на квартиру його прізвище вказано як « ОСОБА_4 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_3 помер. На час укладення договору дарування 1/4 частини вищезазначеної квартири, йому було повних 10 років, він ще не мав паспорту громадянина України, і його прізвище було вписане нотаріусом у договір дарування частини квартири з його свідоцтва про народження, де його прізвище було зазначено на російській мові як " ОСОБА_5 " і відповідно нотаріус застосував такий варіант перекладу його на українську мову як " ОСОБА_4 ". 24 листопада 2007 року він отримав паспорт громадянина України, у якому його прізвище було зазначено, як " ОСОБА_5 ". Він зареєстрований та проживає у вищевказаній квартирі. 15 червня 2021 року він звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області з метою проведення державної реєстрації права власності, подавши реєстратору документи, що встановлюють його особу та правовстановлюючі документи на квартиру. Однак отримав рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Ільєнко О.М. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Таким чином, виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а також подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Наявність вказаної невідповідності написання його прізвища у правовстановлюючому його право власності на частину квартири документі в теперішній час позбавляє його права вільно розпоряджатись належною йому власністю, виправити помилку у договорі дарування в позасудовому порядку не можливо. Тому він просить суд встановити факт належності йому, ОСОБА_1 правовстановлюючого документу: договору дарування 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , оформленому на бланку НОМЕР_1 , в якому обдарований зазначений як ОСОБА_6 .

Заявник у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні своїх вимог наполягає у повному обсязі.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заперечень щодо задоволення заяви не має.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні, 30.11.2001 року батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка діяла від імені заявника ОСОБА_1 як законний представник, уклали договір дарування частини квартири, яким ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 1/4 частину трьохкімнатної упорядкованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 44,4 м2, загальною площею 69,4 м2, що підтверджується копією договору дарування частини квартири АЕВ №190026, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. 30 листопада 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №7396, копією технічного паспорта (а.с.8-10).

Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області №713 від 01.06.2021 року, станом на 01.01.2013 року право власності на ј частку квартири АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 30.11.2001 року р№ 7396, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. (а.с.12).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.06.2021 № інформаційної довідки 262985466, право спільної часткової власності на 3/4 квартири АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-1346, видане 21.08.2017 державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Лайзорик О.Ф. (а.с.14).

15.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області з метою проведення державної реєстрації права власності, 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , та отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою. Право власності на 1/4 частку зареєстровано на паперових носіях на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 . Таким чином, виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а також подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_1 російською мовою зазначено батьків, батько " ОСОБА_3 " та мати " ОСОБА_7 ", згідно копії свідоцтва про народження.

Згідно долучених заявником документів, а саме копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 виданий Мелітопольським MB УМВС України в Запорізькій області 24 листопада 2007 року; копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; копії посвідчення водія серія НОМЕР_4 , прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_5 ».

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п.12 постанови ПВСУ N5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що заявник не має можливості у встановленому законом порядку розпоряджатися своєю власністю та належним чином оформити право власності на частку квартири, з огляду розбіжностей в написанні його прізвища у правовстановлюючому документі, а саме договорі дарування, в позасудовому порядку вирішити спір неможливо, у зв`язку з чим порушується його право, факт належності правовстановлюючого документу підтверджується наданими до справи доказами, заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечують, тому суд вважає що заява підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263-265, 273, 294, 315, 317 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити.

Встановити факт, що договір дарування частини квартири, а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , оформлений на бланку АЕВ № 190026, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. 30.11.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №7396, в якому обдарований зазначений як ОСОБА_6 , належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко