№ 308/3188/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.06.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань - Пазяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

31.03.2020 р. до Ужгородського міськрайонного суду надійшла вищевказана позовна заява АТ КБ «Приватбанк», в якій позивач ставить вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № MKL6GA00000036 від 24.07.2008 року у розмірі 42534,88 доларів США ( тіло кредиту), а також судові витрати.

В своїй позовній заяві позивач вказує, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKL6GA00000036 від 24.07.2008 року, на підставі якого остання отримала кредит 44 821, 04 долар США. Вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання договору поруки з поручителем ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом. В порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, кредит та відсотки у передбачені кредитним договором строки не сплатила, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.04.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити судовий розгляд за загальними правилами позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Разом з тим зі змісту позовної заяви вбачається, що представником позивача просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоча судом неодноразово вживались заходи їх належного повідомлення про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток, які останні за своїм місцем реєстрації не отримують. Відзив у визначений судом строк відповідачі не подали. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі письмових доказів.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідачі зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язують відповідачів самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права.

Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив докази, які були своєчасно долучені сторонами, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

При цьому суд наголошує, що відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № MKL6GA00000036 від 24.07.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 44821,04 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.07.2015 року.

Зобов`язання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_1 договору поруки від 24.07.2008 року.

Згідно п. 2. та п. 4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п.12 договору поруки).

Зі змісту позову слідує, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № MKL6GA00000036 від 24.07.2008 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

Виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором - надання відповідачу обумовлених кредитним договором грошових коштів стороною відповідачів не оспорюється.

Відповідачі свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали, внаслідок чого станом на 22.01.2020 рік мають заборгованість у розмірі 400985, 95 дол. США, яка складається з наступного:

-42 534,88 дол. США - заборгованість за кредитом;

-26509,93 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-6940, 80 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

-325 500, 34 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Як визначено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України)

Відповідно до частини першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Як убачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором № MKL6GA00000036 від 24.07.2008 року (а.с.4-5) відповідачами порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 22.01.2020 рік мають заборгованість у розмірі 400985, 95 дол. США.

Позивач звернувся до суду про часткове стягнення заборгованості та ставить в даному позові питання тільки про стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту у розмірі 42 534,88 дол. США.

Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У ст.ст. 47 та 49 цього закону визначені операції банків щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

Таким чином, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові суду від 15 березня 2018 року у справі №638/1841/14-ц.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що стороною позивача доведено обставини невиконання відповідачами кредитних зобов`язань, що не спростовані відповідачами по справі, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі

В порядку ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15 472.06 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 43, 76-81, 89, 141, 223, 247 ч.2, 264-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: м. Київ 01001, вул. Грушевського 1Д, , МФО 305299), заборгованість у розмірі 42 534,88 дол. США(тіло кредиту) , що за курсом НБУ від 22.01.2020 року складає 1031470, 84 грн. за кредитним договором № MKL6GA00000036 від 24.07.2008 року.

Стягнути з солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: м. Київ 01001, вул. Грушевського 1Д, , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 472.06 грн.

Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ужгоросдкьий міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 28.06.2021 року.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду