Дата документу 25.01.2021 Справа № 554/8811/20
Унікальний № 554/8811/20
Провадження № 2/554/363/2021
РІШЕННЯ

іменем України

25 січня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі : головуючого судді - Бугрія В.М., за участі секретаря - Шевченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2020 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 . Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Останній батьківство дитини не визнавав. 22.07.2020 року рішенням Ленінського районного суду м. Полтави ухвалено рішення яким ОСОБА_2 визнано батьком дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вважає, що обов`язок батьків утримувати дитину виникає з моменту народження дитини, а не з моменту встановлення батьківства. Просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 27.03.2019 до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

30.11.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву згідно якого відповідач ОСОБА_2 просив позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви. В обґрунтування відзиву вказував, що він є офіційно одруженим з ОСОБА_4 та має у шлюбі трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказував, що на його утриманні перебуває дружина, яка на даний момент перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Зазначає, що являється фізичною особою підприємцем, середньомісячний дохід від підприємницької діяльності у 2019 році складав 1 323 грн. Відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 від 10.04.2019 він інвалід 2 групи за загальним захворюванням та щомісячно отримує пенсію в розмірі 2 316,78 грн.

22.01.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_7 , де вона заперечувала проти відзиву та поданий позов підтримала.

За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , дитина ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно копії рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22.07.2020 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, враховуючи, що відповідач працює офіційно та має щомісячний дохід, беручи до уваги наявність на утриманні ще трьох дітей, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача, а саме стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/ 8 частини від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням норми ст. 191 СК України суд вважає правильним стягувати з відповідача аліменти на користь позивача з моменту звернення до суду, а саме з 23.09.2020 до досягнення донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 840 гривень 80 коп., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано, договір № 35 про надання правничої допомоги, акту приймання- передачі наданої правничої допомоги № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 35 від 31.08.2020, детальний опис робіт станом на 21.01.2021 р. По даній справі станом на 21.01.2021 р. позивачу надано правової допомоги по даній справі на суму 8750 грн.

Із розрахунку витрат на правничу допомогу вбачається, що адвокатом Хворост Д.М. на надання професійної правничої допомоги не можливо встановити скільки годин часу остання витратила.

Разом з тим, суд вважає, що вказаний розрахунок витрат на правничу допомогу не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 р. у справі №922/15944/17.

Враховуючи викладене,а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 8750 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 180-184, 191 СК України, статтями 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ;) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти у розмірі 1/ 8 частини від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 23 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ;)в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (сімсот чотири) гривні 80 копійок та 2000 за юридичну допомогу.

У іншій частині позову відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бугрій В.М.