Справа №430/1303/21
Провадження №2/430/258/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бірюкова І.Ю. до ОСОБА_2 та Головного управління Державної податкової служби у Луганській області про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бірюкова І.Ю. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та Головного управління Державної податкової служби у Луганській області, в якому просила витребувати з чужого незаконного володіння у відповідача ОСОБА_2 та співвідповідача Головного управління Державної податкової служби у Луганській області клинки спортивної рапіри, шпаги та шаблі у кількості 5 420 штук та свинцеві кульки для стрільби з пневматичної зброї виробництва "Люман" у кількості 6 575 пачок та повернути вказане майно позивачці.

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зокрема і зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У порушення зазначених вимог позивачка одночасно просить суд витребувати з чужого незаконного володіння, зазначене в позові майно і у відповідача ОСОБА_2 і у співвідповідача Головного управління Державної податкової служби у Луганській області, посилаючись при цьому в позові, що зі слів відповідача їй стало відомо про те, що зазначене майно передане до Головного управління Державної податкової служби у Луганській області та визнане безхозним. При цьому суд звертає увагу на п. 19 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", зі змісту якого слідує, що позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Крім того п. 23 вказаної Постанови зазначає, що відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК України - особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому необхідно мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначає в позові та не додає до нього жодних доказів, передбачених процесуальним законодавством, які б підтверджували виникнення такого права у позивачки.

Згідно вимог ч. 3 п. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява зокрема повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці та обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

При цьому відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 176 ЦПК України - ціна позову визначається зокрема у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Стаття 175 ч. 3 п. 5 ЦПК України зобов`язує позивачку вказати у позові виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Також, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачкою зазначено ціну позову 200 000 гривень та додано до позову квитанцію за №18 від 23.06.2021 року про сплату судового збору в розмірі 2 000 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового бору складає 1 % ціни позову але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи зазначену позивачкою ціну позову 1% дійсно складає 2 000 грн.

В той же час, позивачка, зазначаючи ціну позову у розмірі 200 000 грн., в порушення вище приведених вимог діючого законодавства, не вказує в позові та не додає до нього жодних доказів дійсної вартості на момент звернення до суду майна, яке вона має намір витребувати з чужого незаконного володіння та повернути, що в свою чергу перешкоджає суду перевірити правильність сплати нею судового збору. А відтак позивачці необхідно до позовної заяви додати документи, що підтверджують вартість майна на яке вона претендує та яке бажає витребувати.

Крім того, відповідно до п. 6, п. 7 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали недоліків.

Залишення вказаної позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачці у доступі до правосуддя після усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бірюкова І.Ю. до ОСОБА_2 та Головного управління Державної податкової служби у Луганській області про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без руху.

Надати позивачці для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачці, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде їй повернута.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна