ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/953/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/7687/20 Категорія: на ухвалу Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.

За участю секретаря Винник І. М.

учасники справи:

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Енгельса 156/4»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2021 року про закриття провадження у справі, постановлену під головуванням судді Романенко В.А. у Соснівському районному суді м. Черкаси 05.04. 2021 року, у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення та протоколу,-

в с т а н о в и в :

10 серпня 2020 року позивач ОСББ « Енгельса 156/4» звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення і протоколу.

29 жовтня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси зустрічну позовну заяву залишено без руху, надано особі, яка подала зустрічну позовну заяву, строк для усунення недоліків.

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 надав суду на виконання ухвали суду про залишення без руху уточнену зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним, скасування рішення та протоколу, об`єднавши зустрічну позовну заяву з первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2021 року закрито провадження у цивільній справі за зустрічною позовною заявою, уточненою зустрічною заявою та заявою про уточнення до уточненої зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСББ «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення та протоколу.

Роз`яснено ОСОБА_1 право звернення до Господарського суду Черкаської області.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду першої інстанції про закриття провадження у справі за зустрічною позовною заявою, уточненою зустрічною заявою та заявою про уточнення до уточненої зустрічної позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу через суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_1 вказує, що не погоджується із ухвалою суду про закриття провадження, так як вважає, що справа із такими позовними вимогами підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Скаржник ОСОБА_1 зазначає в апеляційній скарзі, що твердження суду про те, що предмет зустрічного позову стосується діяльності або припинення діяльності юридичної особи, є не коректним, та не відповідає обставинам справи. Зустрічний позов не є подібним і до вказаної в ухвалі постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 ( провадження № 11-1272 апп18). На відміну від даної постанови, ОСОБА_1 відстоює в суді своє право на захист у судовому процесі та свої процесуальні права, так як подання зустрічного позову є формою судового захисту, вважає скаржник.

В даному зустрічному позові це визначено, вказує ОСОБА_1 , на відміну від приведеної постанови. Тому, на переконання скаржника, дана постанова приведена формально, та не може бути застосована в якості аналогії права у даній справі.

ОСОБА_1 вказує, що саме ЦК України, а не ГК України визначає у статтях 83, 85-94 ЦК України правовий статус та порядок регулювання відносин у непідприємницькому товаристві, тобто ОСББ. Віднесення судом питань, що стосуються непідприємницького товариства до виключної юрисдикції господарського судочинства є запереченням судом існування ЦК України, вважає скаржник.

На думку скаржника, з для вирішення спірних відносин зустрічного позову в рамках цивільного судочинства є ЦК України, який є достатнім, щоб вирішити спірні відносини на підставі статей Цивільного кодексу без застосування аналогії закону та аналогії права.

ОСОБА_1 вважає, що процесуальні документи, надані ним суду для розгляду в підготовчому судовому засіданні 05.04. 2021 року, не були розглянуті районним судом в судовому засіданні, що порушує порядок розгляду судом процесуальних документів.

Скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, тому оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

За таких обставин, скаржник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження від 05 квітня 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

20 травня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від представників позивача ОСББ «Енгельса 156/4» - М. Колєснікова та В. Демиденка Вх. № 5116/21-Вх.

У відзиві вказується, що при визначенні юрисдикції спору, слід виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт права звертається до суду, та мети звернення з позовом. Позивач посилається у відзиві, що зустрічний позов не може бути розглянутий з первісним позовом, оскільки вони не є взаємопов`язаними, а їх спільний розгляд є недоцільним.

Як вбачається із заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , він просить згідно заявлених ним вимог визнати протиправним та скасувати рішення, що оформлене протоколом № 3 загальних зборів ОСББ за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 03.03.2020 року, визнати недійсним і скасувати протокол № 3 загальних зборів ОСББ за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 03.03.2020 року.

Однак, представник позивача у відзиві посилається, що вказані вище документи, стосуються припинення повноважень ОСОБА_1 , та обрання нового складу правління ОСББ. ОСОБА_1 , не беручи до уваги волевиявлення співвласників квартир, ставить вимоги, які безпосередньо можуть вплинути на діяльність ОСББ, як юридичної особи. Тому представник позивача вважає, що спірні правовідносини, є найбільш наближеними до правовідносин, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, як вказується у висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, що наведений спір має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

У відзиві представник позивача посилається також на інші висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02. 2019 року у справі № 462/2646 /17, провадження № 11-1272 апп 18, від 24 квітня 2019 року у справі № 509/ 577/18, провадження № 14-179 цс19, де зроблено аналогічний висновок.

Представник позивача вважає, що за такої судової практики, оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, оскільки позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування протоколу і рішень ОСББ не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відзиві представник позивача посилається на ст.20 ЦПК України, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Тому, на переконання представника позивача, зустрічна позовна заява (уточнена позовна заява) відповідача про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення і протоколу містить правові питання, які віднесені до компетенції господарського суду, оскільки спір стосується порушень вимог Закону України «Про ОСББ», що, в свою чергу, тягне за собою правові наслідки скасування реєстраційних дій, а тому повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

ОСББ «Енгельса 156/4» просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.04.2021 року - без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників позивача, відповідача, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвала суду першої інстанції про закриття провадження відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі за зустрічною позовною заявою, уточненою зустрічною заявою та заявою про уточнення до уточненої зустрічної позовної заяви, виходив із того, що зустрічна позовна заява, уточнена зустрічна заява та заява про уточнення до уточненої зустрічної позовної заяви про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним, скасування рішення та протоколу не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір, пов`язаний із припиненням діяльності юридичної особи, а тому даний спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Районний суд, прийшовши до висновку до висновку про закриття провадження у справі в порядку цивільного судочинства, послався також в оскаржуваній ухвалі на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, в яких вказав, що спори, пов`язані із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, повинні розглядати за правилами господарського судочинства незалежно від суб`єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи, що визначено ч. 6 статті 30 ГПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що для закриття провадження згідно заявлених позовних вимог, є всі підстави відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом не допущено порушення вимог процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 ГПК (підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття, передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі, у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов?язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Статтею 2 ГК України визначено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб?єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб?єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Таким чином, при визначені юрисдикції спору слід виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт права звертається до суду та мети звернення з позовом.

Як вбачається із матеріалів справи 10 серпня 2020 року позивач ОСББ «Енгельса 156/4» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння із вимогою зобов`язати відповідача ОСОБА_1 передати правлінню ОСББ « Енгельса 156/4» майно останнього ( а. с. 2 - 6).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін( а. с. 45-46).

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення і протоколу ( а. с. 61- 63).

29 жовтня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої ним зустрічної позовної заяви ( а. с. 66 -67).

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 надав суду на виконання ухвали суду про залишення без руху уточнену зустрічну позовну заяву ( а. с. 81 - 83).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним, скасування рішення та протоколу, об`єднавши зустрічну позовну заяву з первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння ( а. с. 91 - 92).

Як вбачається із матеріалів справи 05 квітня 2021 року позивач ОСББ «Енгельса 156/4» подав суду клопотання про закриття провадження стосовно розгляду зустрічної позовної заяви (уточнена зустрічна позовна заява)про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним, скасування рішення та протоколу ( а. с. 172 - 174).

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, відповідач ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати рішення, що оформлене протоколом № 3 загальних зборів ОСББ за місцезнаходженням м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола, 156/4 від 03.03.2020 року. Визнати недійсним та скасувати протокол № 3 загальних зборів ОСББ за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 03.03.2020 року ( а. с. 61- 63).

Як вбачається із заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 дані документи, на які ОСОБА_1 посилається у позовних вимогах (рішення, що оформлене протоколом № 3 загальних зборів ОСББ від 03.03.2020 року та протокол № 3 від 03.03.2020 року), стосуються припинення повноважень ОСОБА_1 , як голови ОСББ та обрання нового складу правління ОСББ. ОСОБА_1 , не беручи до уваги волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку, ставить вимоги, які безпосередньо можуть вплинути на діяльність ОСББ, як юридичної особи.

Спірні правовідносини є найбільш наближеними до правовідносин, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи.

Разом з тим, у правому висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/ вказала, що такий спір має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 суд прийшов до наступного правового висновку:«Спір про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов?язки). Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть, якщо виник у зв?язку з протиправним внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, суб?єктом владних повноважень запису про припинення юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв?язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.

При цьому, процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору.

Вважаючи за необхідне заповнити цю прогалину закону, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов?язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.»

Згідно правового висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 вказується, що при визначенні предметної юрисдикції справи, суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача.

При цьому, визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Статтею 385 ЦК України визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об?єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об?єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об?єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов?язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об?єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна, тобто ОСББ є непідприємницьким товариством, яке згідно до частини 2 статті 3 ГК України здійснює господарську діяльність без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність), тобто є суб`єктом некомерційної господарської діяльності.

Згідно статті 4 Закону № 2866-III об?єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов?язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов?язань, пов?язаних з діяльністю об?єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ, як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

З наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду випливає, що спори, пов?язані з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи повинні розглядатися за правилами господарського судочинства незалежно від суб?єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи (частина 6 статті 30 ГПК України). (Постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 127/14625/16-ц).

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц, вирішуючи питання щодо підвідомчості справ стосовно позову про визнання недійсним та скасування рішення установчих зборів та запису проведення державної реєстрації об?єднання співвласників багатоквартирного будинку дійшла висновку, що враховуючи те, що позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, а спір стосується захисту його права, як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, створенням юридичної особи, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов?язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 14-576апп18), від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 12-1272апп18) і підстави для відступлення від такої позиції у суду відсутні.

Таким чином, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про підстави закриття провадження у справі, оскільки вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що вірно вказав суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», тому у суду були відсутні підстави для закриття провадження у справі, апеляційний суд не приймає до уваги, як такі що не відповідають вимогам закону та судовій практиці Верховного Суду.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 подав зустрічний позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення і протоколу.

Таким чином, рішення ОСББ «Енгельса 156/4» приймались загальними зборами, стосуються обрання управління ОСББ, прийняті в межах Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», який регулює питання взаємовідносин співвласників об?єднання.

Апеляційний суд вважає, що слід звернути увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18), за змістом якої при визначені предметної юрисдикції справи, суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14- 170цс 19) Велика Палата Верховного Суду зробила аналогічний висновок.

Наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду свідчать про те, що спори, пов`язані із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, повинні розглядати за правилами господарського судочинства незалежно від суб`єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи відповідно ч. 6 статті 30 ГПК України.

З огляду на вище викладене, із врахуванням вищевказаних підстав, зустрічні позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування протоколу і рішень ОСББ не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, тому доводи та вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

За встановлених судом обставин, є всі підстави вважати, що зустрічний позов не може бути прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки вони є не взаємопов`язаними та спільний їх розгляд є недоцільним.

Відповідно ст.20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 (уточнена позовна заява) про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення та протоколу містить правові питання, які віднесені до компетенції господарського суду, оскільки спір стосується порушень вимог Закону України «Про ОСББ», що, в свою чергу, тягне за собою правові наслідки скасування реєстраційних дій, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що посилання у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права є безпідставними та необґрунтованими, тому вказані доводи скаржника не заслуговують на увагу апеляційного суду та не підлягають задоволенню.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не випливають на правильність ухвали суду першої інстанції, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для її скасування.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення та протоколу є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2021 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2021 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Енгельса 156/4» про визнання рішення неправомірним, протоколу загальних зборів недійсним та скасування рішення і протоколу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законом.

Повний текст постанови складений 10 червня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов