Справа № 2-4196/11
У Х В А Л А

30 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Яцик А.Д., представника скаржника Горбенко І.В., представника ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» - Свинар М.Ю.. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрія Сергійовича,-

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року скаржники ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою, в якій просив визнати дії та рішення приватного виконавця Куземченко А.С. у виконавчому провадженні незаконними та скасувати постанову від 14.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65432748, скасувати постанову від 14.05.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди та постанову від 14.05.2021 року про арешт майна боржника, а також зобов`язати приватного виконавця закрити виконавче провадження № 65432748.

В обґрунтування скарги послався на те, що виконавче провадження № 65432748 відкрито Виконавцем на підставі заяви ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» за виконавчим листом № 204196/11 від 16.07.2015 року, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який вже вичерпав строк три роки, сам виконавчий лист не відповідає вимогам п. 2 ч. 4 ст. 4, ч. 2 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження». ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» замінило себе як правонаступника стягувача, але ухвала про заміну стягувача від 14.05.2021 р. Дніпровського апеляційного суду не поновлює строки пред`явлення виконавчого документу до виконання. Крім того, виконавчий документ № 204196/11 від 16.07.2015 року, виданий Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, останній раз перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області, а у грудні 2017 року виконавче провадження № 48383748 було закрито, виконавчий документ повернутий стягувачу за останні 3,5 роки більше цей виконавчий документ на виконання не надходив.

Також, незаконною є постанова про звернення стягнення з боржника основної винагороди у сумі 503603,34 грн., яку розрахував Виконавець. На сьогоднішній день Покровським відділом державної виконавчої служби у м. Кривий Ріг відбувається примусове виконання стягнення з його пенсії виконавчого збору у виконавчому провадженні № 55790881. Раніше, 10.11.2015 року відділом примусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області у виконавчому провадженні № 48383748, з примусового виконання виконавчого листа № 2-4196/11 від 16 липня 2015 року, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. В рамках цього виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 503603,94 грн. Виконавче провадження № 48383748 завершено у 2017 році. 14.02.2018 р. у Покровським відділом державної виконавчої служби у м. Кривий Ріг відкрите окреме виконавче провадження 55790881, у якому продовжено стягнення виконавчого збору у сумі 503603,94 грн. як 10% винагорода державному виконавцю за виконання виконавчого листа № 2-4196/11 від 16 липня 2015 року, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Постановою про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 20.02.2018 року стягується 20% його пенсії по цей час.

Всупереч цьому, приватний виконавець знов виніс 14.05.2021 року постанову про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №65432748 та стягує ще раз 503603,94 грн. виконавчого збору на виконання виконавчого листа № 2-4196/11 від 16 липня 2015 року, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Отже, примусово у рамках виконавчих проваджень № 55790881 та 65432748 будуть стягувати два виконавця два виконавчих збору (винагороди виконавця) з його пенсії у сумі - 1007207,88 грн. У зв`язку з цим, вважає постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та незаконною, а виконавче провадження № 66432748 таким, що підлягає закриттю.

22 червня 2021 року від представника ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» надійшли письмові заперечення, у яких просили відмовити в задоаоленні скарги, вказуючи, що 30.01.2017 року попереднім кредитором, яким було ТОВ «ВіЕйБі Банк» було отримано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а отже граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був 30.01.2020 року. Згідно відмітки у виконавчому листі, 27.12.2017 року виконавчий лист було знову повернуто попередньому кредитору, а отже граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання мав сплинути 27.12.2020 року. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 року було замінено стягувача з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на правонаступника ТОВ «ФК«ГЕЛІОС», яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду. При цьому, 24.12.2020 року приватним виконавцем Куземченко А.С. було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» не було надано доказів щодо правонаступництва, оскільки ухвала Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 року №2-4196/11 не набрала законної сили. ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» отримано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу 04.01.2021 року, а отже граничний строк на пред`явлення виконавчого документа спливає 04.01.2024 року. 12.05.2021 року ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» було пред`явлено повторно з дотриманням строку виконавчий документ до виконання, і приватним нотаріусом Куземченко А.С. відповідно до закону відкрито виконавче провадження, а також розпочато дії по примусовому виконанню рішення суду. Стягнення з боржника виконавчого збору або основної винагороди в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком як державного, так і приватного виконавця. Оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне або часткове виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у приватного виконавця були відсутні, тому приватним виконавцем правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження стягнуто основну винагороду приватного виконавця.

22 червня 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. до суду надійшли заперечення на скаргу, у яких він просив відмовити у її задоволенні, зазначивши, що з наступних підстав. В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження №65432748 з примусового виконання виконавчого листа 2-4196/11 виданого 16.07.2015 Жовтневим районним судом ч. Кривого Рогу про звернення стягнення на заставлене майно, а саме квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 05-08/Ю від 06.02.2008 року на загальну суму 5036033,43 грн. Виконавчий лист надійшов на виконання згідно заяви представника стягувача за довіреністю 14.05.2021 року разом з ухвалою суду від 13.05.2021 про заміну сторони виконавчого провадження, якою було замінено стягувача на ТОВ «ФК`Геліос». У зв`язку з тим, що виконавчий документ відповідав вимогам, визначеним ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», до компетенції приватного виконавця, визначеної ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» входить виконання такого рішення суду, до заяви стягувача додано квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі, визначеному ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», тому приватним виконавцем було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до відмітки у виконавчому документі останній раз виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання 24.12.2020, року, таким чином відповідно до Закону був перерваний строк дії виконавчого листа. Також, на виконання вимог ч.7 ст.31 Закону, він одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виніс постанову про стягнення основної винагороди, що є його обов`язком, а отже підстави для задоволення скарги відсутні.

У судовому засіданні представник скаржника просила задовольнити скаргу.

Представник стягувача ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» просила відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С.- у судове засідання не зьявився, повідомлений належним чином, що відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали скарги дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в рахунок заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-груп ЛТД»»за кредитним договором № 05-08/Ю від 06.02.2008 в загальній сумі 5036033 гривень 43 копійки. Крім того, звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк`в рахунок заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-груп ЛТД`за кредитним договором № 05-08/Ю від 06.02.2008 в загальній сумі 5036033 гривні 43 копійки.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.06.2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2012 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 , з ОСОБА_2 на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк в рахунок заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс групп ЛТД за кредитним договором № 05-08/Ю від 06 лютого 2008 року в розмірі 5 036 033,43 грн. та судових витрат. В задоволенні позову ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_2 про солідарне стягнення грошових коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 05-08/Ю від 06.02.2008 року в сумі 5036033,48 грн. та судового збору - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

13 травня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу замінено сторону стягувача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року по справі № 2-4196/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, стягнення грошових коштів за кредитним договором його правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС». Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.03.2021 року вказану ухвалу залишено без змін.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, на виконанні Покровського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 55790881 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору (а.с.4).

Згідно записів у виконавчому листі, що виданий на виконання вказаного рішення суду, вперше виконавчий лист повернутий стягувачу 19.01.2017 року на підставі п.4 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». 27.12.2017 року виконавчий лист знову повернутий стягувачу на підставі п.4 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». 24.12.2020 року виконавчий лист було повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі ч.6 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа перервався та поновився з моменту останнього його повернення стягувачу відповідно до вимог ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», а отже не був пропущений стягувачем.

Дослідженням змісту виконавчого листа також встановлено, що він відповідає вимогам п. 2 ч. 4 ст. 4, ч. 2 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», а отже суд відхиляє посилання скаржника на вказані обставини як обґрунтування скарги.

Після перегляду апеляційним судом судового рішення щодо зміни стягувача, 12 травня 2021 року стягувач ТОВ «ФК «Геліос» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження, яким 15 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65432748 на підставі виконавчого листа № 2-4196/11 виданого 16.07.2015 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в рахунок заборгованості ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» за кредитним договором №05-08/Ю від 06.02.2008 року в загальній сумі 5036033,43 грн. (а.с. 7-8).

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, приватним виконавцем винесено постанову від 14.05.2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 503603,34 грн. з наведенням відповідної формули розрахунку вказаної суми (а.с. 9).

Крім того, постановою приватного виконавця від 14.05.2021 року накладено арешт на майно, а саме двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в розмірі 5540136,77 грн.(а.с.10).

Частина перша статті 5 Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 2 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закон №1403-VIII.

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На виконання статті 31 Закону №1403-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку №643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Таким чином, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження одночасно з постановою про стягнення з боржника основної винагороди приватний виконавець діяв у відповідності до вимог статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", тобто діяв правомірно. При цьому, вирішення питання про стягнення основної винагороди одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Водночас право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

З урахуванням наведеного, суд відхиляє твердження скаржника щодо незаконного подвійного стягнення з нього сум винагороди як державним так і приватним виконавцем, оскільки приватним виконавцем Куземченко А.С. здійснено лише розрахунок основної винагороди від суми заборгованості, на погашення якої було звернуто стягнення на нерухоме майно, а у разі здійснення приватним виконавцем фактичного стягнення заборгованості, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до стягнутого боргу або вартості майна, що буде реалізоване. При цьому, правомірність дій державного виконавця у ВП № 55790881 не є предметом розгляду даної скарги.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що отримавши належним чином оформлений виконавчий документ, що поданий в межах строків пред`явлення його до виконання, приватний виконавець Куземченко А.С. приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про арешт майна боржника, діяв в межах наданих йому повноважень та в порядку визначеному законом.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження та вчиненні виконавчих дій не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 5, 26, 27, 39, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 13, 18, 80, 81, 447-453 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрія Сергійовича.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 02 липня 2021 року.

Суддя: М.Д. Власенко