КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/2974/18 Головуючий у 1-й інст. - Мицик Ю.С.
Апеляційне провадження 22-ц/824/1909/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Русинчук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Мицик Ю.С. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі - продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, ОСОБА_3 , в якому просить визнати договір купівлі-продажу, серія та номер 1827 від 08.12.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. недійсним.

Посилається на те, що Ѕ частина нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), загальною площею 117,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2013, індексний номер 8598254.

В подальшому позивачу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що власником спірного майна є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 1827 від 08.12.2017 року. Позивачем з часу набуття у власність вказаного приміщення, жодні угоди щодо його відчуження не укладалися. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно за відповідачем здійснювалась приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 08.12.2017 року. Позивач вказує, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 08.12.2017 року вона не укладала та не підписувала, довіреність з повноваженнями на укладення договорів купівлі-продажу не видавала.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу Ѕ частини нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), загальною площею 117,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною за реєстровим №1827.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1057,20 грн., витрати на проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 8 200 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року, шляхом накладення арешту на Ѕ частину нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), загальною площею 117,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 63.

Посилається на те, що в останньому варіанті позовних вимог ОСОБА_3 був залучений в якості третьої особи, хоча він, як безпосередній учасник правочинів мав бути відповідачем у справі. Приватний нотаріус Коновалова Є.А., яка видавала довіреність не була залучена навіть в якості третьої особи, що порушило її права як третьої особи та позбавило відповідачів можливості допитати їх в суді стосовно вчиненого нею правочину. Саме рішення ґрунтується лише на висновку експертного почеркознавчого дослідження, зробленого колишнім експертом ОСОБА_6 , що не є належним та допустимим доказом. В оскаржуваному рішенні факт підробки підпису в довіреності ґрунтується лише на «висновках фахівця», а не на висновках почеркознавчої експертизи. Обов`язок доказування невідповідності підпису ОСОБА_5 в довіреності процесуальний закон покладає на позивача, тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема, у спосіб визначений ним та законом, шляхом проведення у справі почеркознавчої експертизи, від якої позивачка ухилялася.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року, шляхом накладення арешту на Ѕ частину нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), загальною площею 117,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 63. Крім того, просить долучити копію рішення засідання експертно - кваліфікаційної комісії КНДІСЕ від 02 лютого 2018 року.

Посилається на те, що висновок експерта №1-13/05 від 13.05.2019 року з результатами проведення почеркознавчої експертизи експертом Панчошнік І.З. ТОВ «Український центр судових експертиз» не є належним доказом неукладеності довіреності, що була посвідчена приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. Проведення почеркознавчої експертизи відповідно до чинного законодавства може бути здійснено виключно експертами державних спеціалізованих установ, до яких ТОВ «Український центр судових експертиз» не відноситься. Станом на даний час та на час проведення експертизи відповідно до реєстру атестованих судових експертів свідоцтво експерта ОСОБА_6 є анульованим та недійсним. Почеркознавча експертиза була проведена на підставі електрофотокопії довіреності, що характеризує дану експертизу як нікчемну. Суд на підставі клопотання позивача надав йому час, щоб він надав висновок почеркознавчої експертизи, яка була проведена в рамках кримінального провадження. Але позивач умисно не надав до суду результати проведення експертизи, бо вони можливо не на його користь чи також в рамках кримінально провадження позивач умисно ухилявся від проведення почеркознавчої експертизи.

Представник позивача подав до суду відзив на апеляційні скарги, в якому заперечив проти задоволення апеляційних скарг. Посилається на те, що позивачем як особою для якої експертиза має визначне значення в контексті розгляду даної справи було докладено всіх зусиль на отримання оригіналу довіреності для подальшого проведення експертизи, проте ОСОБА_3 проігнорував ухвалу суду про витребування документів. Згідно Реєстру атестованих судових експертів свідоцтво експерта №25-11, яке видане ОСОБА_6 анульовано 02.02.2018 року у зв`язку зі звільненням з КНДІСЕ. Однак, вказаний запис жодним чином не впливає на рішення експертно - кваліфікаційної комісії КНДІСЕ №9 (6) від 27.09.2017 року про підтвердження раніше присвоєної кваліфікації судового експерта з терміном дії до 27.09.2022 року, так як кваліфікація експерта надається не свідоцтвом, а рішенням ЕКК. Результати експертних досліджень, які проводились за заявами ОСОБА_3 виконані за відсутності експериментальних зразків почерку та підпису. Натомість, під час виконання експертизи на замовлення позивача було надано в достатній кількості вільні, умовно - вільні та експериментальні зразки почерку та підпису. У разі, якщо ОСОБА_3 звернувся би до ОСОБА_5 з повідомленням про свої наміри на проведення експертизи, позивач мала б можливість надати експериментальні зразки підпису. Однак, ОСОБА_3 дослідження було замовлено самостійно, без повідомлення позивача про його проведення та без наявності всіх необхідних матеріалів для його проведення. Крім того, експерти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підтверджували свою кваліфікацію на проведення почеркознавчих досліджень, як того вимагає закон.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримали апеляційні скарги з підстав викладених у апеляційних скаргах.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційних скарг посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційні скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку експерта № 1-13/05 від 13.05.2019 за результатами проведення почеркознавчої експертизи експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Панчошнік І.З., підпис від імені ОСОБА_5 , електрографічне зображення якого міститься у графі: «Підпис» в електрофотокопії Довіреності, складеної від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. від 31.07.2017 (реєстровий № 985) - виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою, з ретельним наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_5 .

Таким чином, підпис довірителя в оспорюваній довіреності виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою, тому суд дійшов висновку про відсутність внутрішньої волі позивача на видачу такої довіреності та про відсутність волевиявлення вчинення такого правочину внаслідок неправомірних дій інших осіб.

Оспорюваний договір укладено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України, особою, яка діяла від імені позивача на підставі неукладеного правочину (довіреності), за відсутності волевиявлення ОСОБА_5 , що відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання такого договору недійсним.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належала Ѕ частина нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), загальною площею 117,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2013 (а.с. 12, т.1).

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим № 985 посвідчено довіреність від 31 жовтня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися (продати, обміняти, передати в оренду) належну їй на праві особистої приватної власності Ѕ частину нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Довіреність дійсна до 31жовтня 2020 року (а.с. 90, т.1). Відомості про довіреність занесено до Єдиного реєстру довіреностей (а.с. 91, т.1).

08 грудня 2017 року ОСОБА_5 , від імені якої на підставі довіреності посвідченої 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу Ѕ частини нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), загальною площею 117,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж майна вчинено за 903 700, 01 грн. (п. 2.1 Договору). Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., зареєстровано в реєстрі за № 1827 (а.с. 67-68, т.1).

ОСОБА_5 стверджує, що оспорювану довіреність нікому не видавала, не підписувала, на укладення договору купівлі-продажу Ѕ частини нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), загальною площею 117,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 нікого не уповноважувала, про дані правочини дізналася у лютому 2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

З метою спростування належності ОСОБА_5 підпису, виконаному на довіреності за реєстровим № 985 від 31.10.2017 року, стороною позивача надано висновок експерта № 1-13/05 від 13.05.2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Панчошнік І.З.

Відповідно до вказаного висновку, підпис від імені ОСОБА_5 , електрографічне зображення якого міститься у графі: «Підпис» в електрофотокопії Довіреності, складеної від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. від 31.07.2017року (реєстровий № 985) - виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою, з ретельним наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_5 (а.с. 227-232, т.1).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, висновками експертів.

Згідно ч.1 статті 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Згідно статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №760/10691/18 обов`язок доказування невідповідності підпису «особі» на оспорюваному договорі процесуальний закон покладає на позивача, а тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема у спосіб, визначений ним та законом, шляхом проведення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Згідно п.1.1 Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Апеляційним судом встановлено, що почеркознавча експертиза за результатами якої складено висновок експерта №1-13/05 від 13 травня 2019 року та який взято до уваги судом першої інстанції, проведена на підставі електрофотокопії довіреності складеної від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 від 31.10.2017 року (№985 у реєстрі), посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., виготовленої за допомогою множної техніки на двох стандартних аркушах паперу для письма формату А4, білого кольору (а.с.227-232).

Таким чином, вказана почеркознавча експертиза проведена на підставі фотокопії довіреності, що не відповідає Науково - методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Однак, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та помилково прийняв висновок експерта №1-13/05 від 13 травня 2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи як належний та допустимий доказ у справі.

Інших доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

При цьому, саме волевиявлення є важливим зовнішнім проявом будь-якогоукладеного правочину. Волевиявлення має бути спрямоване на досягнення відповідного юридичного наслідку в результаті укладення будь-якого правочину.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

ОСОБА_5 в обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 08.12.2017 року вона не укладала та не підписувала, довіреність з повноваженнями на укладення договорів купівлі-продажу не видавала.

Відповідно до ч.1 ст.196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

У пункті 4 частини 2 статті 197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Тобто, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії відповідно до вимог статей 196,197,198 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції проведено з порушенням процесуального закону, оскільки до участі у справі не було залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалову Е.А., яка посвідчила довіреність від 31 жовтня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися належної їй на праві особистої приватної власності Ѕ частини нежилого приміщення №1 (групи приміщень №35) (в літері «А»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Так, ураховуючи предмет та підстави заявленого позову, твердження позивача про те, що підпис у довіреності виконано не нею, а іншою особою, з`ясування питання ідентифікації виконавця підпису у оспорюваному договорі при проведенні судової почеркознавчої експертизи має визначальне значення для встановлення обставин справи, та є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.

Обов`язок доказування невідповідності підпису на довіреності процесуальний закон покладає на позивача, а тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема у спосіб, визначений ним та законом, шляхом проведення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Суд першої інстанції вказаних норм законодавства не врахував та дійшов передчасного висновку про те, що відсутність вільного волевиявлення позивача на укладання оспорюваного договору на умовах, що в ньому викладені відповідно до заявлених позовних вимог.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що станом на день подачі позову та розгляду судом першої інстанції позовної заяви приватний нотаріус Коновалова Е.А. здійснювала нотаріальну діяльність, тобто позивач мала процесуальну можливість як залучити нотаріуса ОСОБА_9 до участі у справі, так і витребувати оригінал довіреності для проведення почеркознавчої експертизи.

Також апеляційний суд звертає увагу, що позивачем надано апеляційному суду висновок експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №5950-5952/20-32 від 28.02.2020 року Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого встановити чи виконані підписи, які містяться в протоколі допиту свідка від 19 липня 2019 року на 1-й та 2-й сторінках в графах «підпис», на 3-й сторінці під текстом, праворуч від надпису ОСОБА_5 », на 4-й сторінці у графі «Свідок», праворуч від надпису « ОСОБА_5 », в довіреності від 31 жовтня 2017 року в графі «Підпис», ліворуч від надпису « ОСОБА_5 » однією чи різними особами не виявляється можливим, з причин, викладених в п.2 дослідницької частини висновку (а.с.27-34, т.3). Експертиза проведена по оригіналу довіреності.

Апеляційний суд зауважує, що вказана судово - почеркознавча експертиза була проведена слідчими органами ще до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції не з`ясовано обставин щодо волевиявлення ОСОБА_5 при укладенні довіреності, чи підписувалася вона останньою, фактичні обставини укладення та посвідчення нотаріусом Коноваловою Е.А. довіреності судом належним чином не встановлені, а висновки суду базуються на припущеннях, що є неприпустимим, експертиза проведена по фотокопії, не може бути задоволена вимога про визнання договору купівлі - продажу недійсним з підстав викладених в позовній заяві.

Крім того, ОСОБА_3 , який діяв від імені позивачки ОСОБА_5 на підставі довіреності посвідченої 31 жовтня 2017 року нотаріусом Коноваловою Е.А. при укладенні договору купівлі - продажу нерухомого майна не залучений до участі у справі в якості відповідача.

Таким чином, суд не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не встановив склад сторін у справі та дійшов передчасного висновку про визнання недійсним договору купівлі - продажу, укладеного між ОСОБА_5 , від імені якої діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Апеляційний суд в силу Закону позбавлений можливості усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2021 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.