Справа № 366/620/21
Провадження № 2/366/381/21
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2021року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

при секретарі Онищенко В.В.,

представника позивача Коц О.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коц Олександр Миколайович до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики від 13.05.2020 року, відповідно до якого відповідачка отримала від позивачки грошові кошти у сумі 265000,0 грн. та зобов`язалась повернути борг до 01 вересня 2020 року. Однак, у визначений договором строк відповідач не виконала зобов`язання, суму боргу не сплатила. На підставі викладеного, просила суд стягнути з ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 265000,0 грн. та судові витрати по справі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року (після отримання підтвердження місця реєстрації відповідача) у справі відкрите провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання на 27.05.2021р.

Ухвалою суду від 27.05.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового засідання на 10.06.2021 року.

Позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідач гроші не отримала, писала розписку під час неофіційної роботи у позивача на посаді продавця, розписку писала власноруч. Під час подальшої роботи відповідач повертала гроші позивачу, однак розписок не має.

Встановлені судом обставини та застосовані норми права.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч. 4 ст. 77 ЦПК України визначено, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.05.2020 року ОСОБА_3 написала розписку, за змістом якої, вона винна повернути борг у сумі 265000,0 грн. (двісті шістдесят п`ять тисяч) грн. ОСОБА_2 до 01 вересня 2020 року.

У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку,що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормою ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів саме в борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

В свою чергу, позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

У постанові від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц Верховний Суд зазначив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення і дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту і достовірності документа, на підставі якого доводиться факт укладення договору позики та його умов.

Постановою від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми.

При цьому,факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника.

Досліджуючи боргові розписки чи договори, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач отримала від неї позику в розмірі 265000,0 грн., та зобов`язалась повернути кошти до 01.09.2020р.

Позивач звертаючись із даним позовом посилається на те, що зверталась до відповідача з вимогою повернути борг, однак остання ухиляється від виконання свого зобов`язання.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за борговою розпискою від 13.05.2020 у розмірі 265000,0 грн.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, підтвердженій у постановах від 26.09.2018 у справі № 483/1953/16-ц та від 31.10.2018 при розгляді справи № 707/2606/16-ц.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, зокрема, боргову розписку, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 265000,0 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2650 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №2526 від 18.03.2021 року, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13,76,83, 89, 133, 141, 142, 265, 354,355 ЦПК України,ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коц Олександр Миколайович до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_3 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за договором позики від 13.05.2020р. у розмірі 265000,0 (двісті шістдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з із ОСОБА_3 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2650,0 (дві тисячі шістсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2021р.

Суддя: О.П. Гончарук