Справа № 686/1706/21
Провадження № 2/686/2496/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.06.2021

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та трьох відсотків річних,

встановив:

В січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних, в обґрунтування якого вказала, що 01.12.2019 уклала із відповідачем договір позики у формі розписки, згідно з умовами якого відповідач отримала в борг грошові кошти в сумі 40000 доларів США, що еквівалентно 1122096,00 грн., та зобов`язалася повернути до 01.12.2020, проте вказаного обов`язку не виконала, грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 40000 доларів США, що еквівалентно 1122096,00 грн., та 3% річних у сумі 4419,34грн., а також понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала.

За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 01 грудня 2019 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 кошти в сумі 40000 доларів США, строком до 01.12.2020 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93) встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

У статті 2 цього Декрету вказано, що резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. Резиденти мають право бути власниками також валютних цінностей, що знаходяться за межами України, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Декретом № 15-93 не передбачено обов`язку в отриманні індивідуальної ліцензії на передачу/отримання між фізичними особами - резидентами/нерезидентами, які перебувають в Україні, іноземної валюти в позику.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням вищевикладеного з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню борг за договором позики від 01 грудня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року № 6-49цс12.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Строк виконання зобов`язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 сплинув 01 грудня 2020 року, тому відповідно до ст.625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних.

Згідно розрахунку позивача, вбачається, що за період з 02.12.2020 року по 18.01.2021 року три відсотка річних становить 4419,34грн. = 1122096,00грн. *3%*721/365/100%.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а з ОСОБА_3 підлягає стягненню борг в сумі 40000 доларів США, що еквівалентно 1122096,00 грн., та 3% річних у сумі 4419,34грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 11265,15грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, на підставі ст.ст. 524, 526, 533, 626, 627, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 40000 (сорок тисяч) доларів США, що еквівалентно 1122096,00 (один мільйон сто двадцять дві тисячі дев`яносто шість)грн., та 3% річних у сумі 4419,34грн.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 11265,15грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2

Дата складання повного тексту рішення 30.06.2021.

Суддя: