Справа № 171/962/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 липня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря - Харченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 30.09.2014 року, актовий запис № 112. Зазначає, що від шлюбу вони з відповідачем мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу є фактичне припинення шлюбних відносин, втрата між ними почуття взаємної поваги та любові, вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе, тому просить шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст.206ЦПКУкраїни у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Статтею 51КонституціїУкраїни встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч. 1 ст.24Сімейногокодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 2, 3, 4 ст.56 Сімейного кодексуУкраїни встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексуУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112Сімейногокодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.09.2014 року, актовий запис № 112, що вбачається зі свідоцтва про шлюб .

Сторони є батьками ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження .

Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер.

Причиною розпаду сім`ї є фактичне припинення подружніх відносин, втрата почуття взаємної поваги та любові між сторонами.

Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст.ст. 141, 142ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 13, 89, 141, 142, 206, 247, 259, 263-265, 273, 274 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.09.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції, актовий запис № 112.

Прізвище позивача залишити без змін - ОСОБА_5 .

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі даного позову на підставі квитанції від 11.05.2021 року, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяН. В. Хоруженко