Справа № 296/275/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П. ,

при секретарі судового засідання Рабчинська А.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради про розірвання шлюбу та залишення на вихованні позивача дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, дітей залишити на її вихованні.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала, що з 05.08.2006р. перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя не склалось, відповідач нехтує сімейними цінностями, вчиняє насильство, через це вдома постійні сварки. Як зазначає позивач, крім спільних дітей їх нічого не об`єднує. Спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують.

У вересні 2019р. представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог та просила суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх матір`ю - ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви представник позивача вказала, що діти зареєстровані та постійно проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане житло належить батькам позивача, які в м.Житомирі не проживають. Позивач також забезпечена власним житлом, а саме, є власником квартири АДРЕСА_2 . В помешкані для дітей створені всі необхідні умови проживання. Позивач має самостійний заробіток, працює в ГУ статистики в Житомирській області. Між сторонами є домовленість про добровільну сплату відповідачем аліментів, яка на даний час виконується батьком дітей. Наведене свідчить про те, що діти належним чином фінансово забезпечені зі сторони обох батьків. Режим роботи позивача нормований - до 17:00. Батько дітей служить в СУ СБУ в Житомирській області, є військовозобов`язаним, перебував у зоні АТО, тому не звільнений в подальшому від виконання військово обов`язку. До подачі позовної заяви про розірвання шлюбу відповідач жодним чином не опікувався питання забезпечення різних сфер життєдіяльності дітей: не проводив з ними вільний час, не опікувався їх здоров`ям, вихованням, навчанням, забезпеченням дозвілля. У відсутності позивача вдома за потреби тимчасовий догляд за дітьми здійснювала сусідка, а не їх батько. ОСОБА_2 протягом останнього часу всупереч вимог ст.150 СК України негативно налаштовує старшу доньку проти матері, вживає заходів по зменшенню контакту з ними, забрав речі та приладдя, щоб донька не мала потреби повертатись додому. Проте, позивач має міцні зв`язки з дітьми, першочергово керується інтересами дітей, дбає про забезпечення останніх всім необхідним, піклується про їх розвиток, позитивний психоемоційний стан.

У відзиві від 23.10.2019р. на позовну заяву ОСОБА_2 у задоволенні додаткових позовних вимог просив відмовити, просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 з ним, у разі розірванню шлюбу залишити її на вихованні батька.

В обґрунтування відзиву ОСОБА_2 вказав, що у грудні 2018р. дружина з сином полишила постійне місце проживання та переїхала до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Донька ОСОБА_4 з власної ініціативи залишилась проживати з батьком. З другої половини липня 2019р. донька постійно проживає з відповідачем за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Зазначає, що донька безперешкодно відвідувала і відвідує матір, батьків дружини. Зазначає, що він має постійне місце роботи, самостійний заробіток. Коли проживають на дачі ( АДРЕСА_4 ) батько завозить доньку до школи. Після повернення з роботи здійснює контроль за виконанням дитиною уроків. Слідкує за її зовнішнім виглядом. У червні- серпні та 10 вересня 2019р. дружина з сином проживали разом з відповідачем та їх донькою в с.Станишівка Житомирського району. Проте після 10 вересня позивач поїхала до своїх батьків, не бажаючи проживати з відповідачем однією сім`єю, відновлювати нормальні взаємовідносини. Посилаючись на те, що він належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, зважаючи на бажання доньки проживати з батьком, ОСОБА_2 просить визначити місце проживання доньки з ним.

В засіданні суду представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позов в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина з дружиною, просив відмовити у задволенні позову в частині визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 з матір`ю.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради Кравець А.Й. в заяві від 02.02.2021р. просила розгляд справи здійснювати без її участі. При ухваленні рішення представник просила врахувати рішення виконавчого комітету міської ради від 05.02.2020р. №134 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ».

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову в частині розірвання шлюбу, суд враховує наступне.

Так, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.08.2006р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1256 (а.с.3).

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про залишення дітей на подальше проживання з матір`ю, слід зазначити наступне.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5) та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Зміст позовної заяви, відзив відповідача, пояснення сторін в судовому засіданні свідчать про те, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає з матір`ю ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Зі змістом ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У справі, що розглядається, сторони фактично дійшли згоди щодо того, що малолітній ОСОБА_5 , буде проживати з матір`ю, тому суд вважає можливим залишити дитину ОСОБА_5 на подальше проживання з позивачем.

Натомість, як вже зазначалось, відповідач ОСОБА_2 в засіданні суду заперечив проти визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 з матір`ю.

З цього приводу слід вказати наступне.

Як зазначає відповідач у відзиві, з вересня 2019 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо.

ОСОБА_2 у відзиві також зазначає про те, що з другої половини липня 2019р. донька ОСОБА_4 постійно проживає з ним за адресами: АДРЕСА_3 , та у приватному будинку в АДРЕСА_4 .

Згідно акту від 25.10.2019р. обстеження умов проживання у квартирі №11 наявні всі зручності, є місце для сну, занять, відпочинку дитини. В квартирі створені належні умови для проживання та розвитку дитини (а.с.78).

З акту від 14.11.2019р. обстеження житлово-побутових умов проживання будинку АДРЕСА_4 вбачається, що дитина має власну кімнату, забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та належного розвитку. Взаємовідносини між батьком ОСОБА_2 та його донькою ОСОБА_4 довірливі, дружні, позитивні, турботливі (а.с.79).

Адміністрація Житомирської ЗОШ І-ІІІ ступенів №30 повідомила про те, що в 7-А класі навчається учениця ОСОБА_4 . За період навчання в школі з 2013-2019р.р. ОСОБА_4 батько дівчинки займався її вихованням, відвідував школу, батьківські збори, цікавився результатами навчання, виконував свої обов`язки (а.с.77).

Як вбачається з довідки №1/535 від 20.11.2019р. Управління Служби безпеки України в Житомирській області ОСОБА_2 проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Житомирській області з липня 2001р., зокрема, на посаді начальника відділу Управління з липня 2013р. (а.с.80).

З довідки Головного управління статистики у Житомирській області від 03.09.2019р. №15-29/119-19 ОСОБА_3 працює в Головному управлінні статистики у Житомирській області на посаді головного спеціаліста-економіста відділу введення та контролю даних з 22.04.2019р. В управлінні статистики працює з 13.06.2013р. (а.с.49).

Акт від 21.10.2019р. обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , свідчить про те, що для виховання, проживання та розвитку дітей створено належні умови, а саме: наявне місце для сну, занять, відпочинку (а.с.82).

В довідці №444 від 06.09.2019р. адміністрація Житомирської ЗОШ І-ІІІ ступенів №30 повідомила про те, що в 7-А класі навчається учениця ОСОБА_4 . За період навчання в школі з 2013-2019р.р. ОСОБА_4 мама дівчинки займалась її вихованням, відвідувала школу, батьківські збори, цікавилась результатами навчання, виконувала свої обов`язки (а.с.53).

Рішенням №134 від 05.02.2020р. виконавчого комітету Житомирської міської ради затверджено висновок, зокрема, щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком (а.с.110-111).

З висновку вбачається, що ОСОБА_4 проживає з батьком у АДРЕСА_3 . Окрім того, сім`я мешкає у приватному будинку в АДРЕСА_4 . Встановлено, що дитина проживає в умовах з наявними побутовими зручностями, має власну кімнату, забезпечена усім необхідним для повноцінного життя та належного розвитку. Взаємовідносини між батьком та дочкою довірливі, дружні, турботливі. За особистими якостями ОСОБА_2 врівноважений, відповідальний, енергійний, тактовний. Вчинків, пов`язаних зі зловживанням спиртними напоями, вживанням наркотичних засобів, інших проявів аморальної девіантної поведінки не допускав. Користується повагою та авторитетом у колективі. У характеристиці на ОСОБА_4 зазначено, що дівчинка є старанною, дисциплінованою, уважною ученицею, дуже здібною до навчання, має критичне мислення. У ОСОБА_4 чудові артистичні дані, має «золоті руки». Батьки приділяють належну увагу вихованню та навчанню доньки, мають тісний контакт з вчителями, беруть активну участь у класних заходах та батьківських зборах. ОСОБА_3 разом з сином проживають у АДРЕСА_1 . В помешканні створені належні умови для проживання та розвитку дітей. ОСОБА_3 працює, має самостійний дохід. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 28.01.2020р. дівчинка пояснила, що гарно ставиться до матері, спілкується з нею, однак хоче проживати з батьком у звичному для неї середовищі.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 157 СК визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За клопотанням позивача судом допитані свідки: ОСОБА_4 та її класний керівник ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 10.10.2020р. пояснила, що проживає з татом у с.Станишівка Житомирського району. З мамою дівчинка має добрі відносини, вони постійно спілкується. Любить однаково обох батьків та вони добре ставляться до неї, однак бажає проживати з татом.

Свідок ОСОБА_8 , яка є класним керівником ОСОБА_4 , в судовому засіданні 18.11.2020р. вказала, що останнім часом батьківські збори відвідує батько дівчинки, батьки опікуються дитиною, відвідують батьківські збори.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.1998 р. № 16 «Про застосування судами деяких норм про шлюб і сім`ю», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те з ким із них залишиться дитина, суд виходячи з рівності прав та обов`язків батька і матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків приділяє більш уваги і турботи дитині, вік дитини і схильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, враховуючи, що перевага у матеріально побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

З показів свідків та матеріалів справи вбачається, що як в батька, так і в матері створено належні матеріально-побутові умови для перебування дівчинки, остання однаково любить як батька так і матір, підстав які б перешкоджали проживанню дитини з батьком чи матір`ю, не встановлено, однак ОСОБА_4 обрала місце проживання зі своїм батьком.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед слід виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини - ОСОБА_4 - збереження звичного для неї середовища.

На підставі викладеного, суд з урахуванням обставин справи, враховуючи, що при визначенні місця проживання дівчинки першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню її інтересів, а також те, що дитина вже тривалий час проживає з батьком, висловила своє бажання проживати з татом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 разом з матір`ю задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує положення ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України та стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Керуючись ст. ст.5,12,13,81, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Розірвати шлюб між громадянами України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 05.08.2006р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1256.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ,

Третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, місцезнаходження: 10014, м.Житомир, майдан Корольова, 4/2.

Головуючий суддя В. П. Маслак