Постанова

Іменем України

24 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 216/8803/15-ц

провадження № 61-18954св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у складі судді Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя.

Позивачка просила визначити, що частки співвласників, а саме ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 у Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 є рівними та складають по ј частині.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя, що становить ј частину квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року позов задоволено.

Визначено, що частки співвласників, а саме: ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 у Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 є рівними та складають по ј частині.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя, що становить ј частину квартири АДРЕСА_1 .

11 травня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, яка ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року залишена без задоволення, роз`яснено заявнику право подати апеляційну скаргу на заочне рішення в загальному порядку.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідачка не повідомила про причини неявки та не довела, що вона з поважних причин не з`явилася в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, і що докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 26 жовтня 2020 року подала до суду апеляційну скаргу на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що звернувшись 26 жовтня 2020 року з апеляційною скаргою (тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення), ОСОБА_2 не долучила до скарги доказів на підтвердження обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, що виключають можливість відмови у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У грудні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції постановлена ухвала без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи. Заявник вважає, що суд помилково застосував положення частини другої статті 358 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити в силі оскаржувану ухвалу.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

13 січня 2021 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року вказану справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При таких обставинах загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Оскільки апеляційну скаргу на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року ОСОБА_2 подала 26 жовтня 2020 року, то апеляційний суд вірно керувався нормами ЦПК України у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги.

У відповідності до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Правилами частин другої-третьої статті 354 ЦПК України передбачені як умови, за яких пропущений строк на апеляційне оскарження може бути поновлено, так і обмеження у застосуванні цих правил, тобто випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. Виключенням з цього правила є: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановлено, що ОСОБА_2 про час та місце судового засідання, призначеного Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на 06 липня 2016 року, належним чином повідомлена не була, участі у вказаному судовому засіданні не брала.

Також апеляційний суд встановив, що вся судова кореспонденція про повідомлення ОСОБА_2 про розгляд судом заяви про перегляд заочного рішення направлялася Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на адресу проживання заявника, однак не була вручена та повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Аналіз приписів ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду судом заяви про перегляд заочного рішення) дозволяє дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є належним доказом інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 752/11896/17-ц.

Оскільки суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_2 про розгляд справи у порядку, передбаченому процесуальним законом, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні підстави для застосування до цих правовідносин положень пункту 1 частини другою статті 358 ЦПК України.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження, зокрема в частині дотримання строку на апеляційне оскарження, апеляційному суду необхідно було застосовувати приписи статей 354, 357 ЦПК України.

Проте апеляційний суд не дав належної оцінки вказаним процесуальним нормам та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження без обговорення поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, доводи касаційної скарги є обґрунтованими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене наявні підстави для скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун