печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2021 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представників відповідача Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Левадної Л. В., Чехоєвої Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом третьої особи, що висуває самостійні вимоги, ОСОБА_3 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська правиця» про визнання дійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська правиця» про стягнення заборгованості за договором № 5/02/13 про надання юридичних / адвокатських послуг від 26 лютого 2013 року та додатковими угодами до нього, а саме додатковою угодою № 1 від 28 лютого 2013 року, додатковою угодою № 2 від 01 серпня 2013 року на суму у розмірі 591 573, 07 грн, з яких 245 000, 00 грн сума основного боргу, 36 890, 00 грн інфляційне збільшення суми боргу, 5 401, 83 грн - 3 % річних від простроченої суми, 94 281, 24 грн - пені, 210 000, 00 грн - компенсація за дострокове розірвання основного договору /т. І а. с. 3-27, 82-84/.

18 жовтня 2016 року третьою особо, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 подано позов про визнання дійсним договору № 5/02/13 про надання юридичних / адвокатських послуг від 26 лютого 2013 року та дійсною додаткову угоду № 1 від 28 лютого 2013 року до договору № 5/02/13, який прийнятий до спільного розгляду /т. ІІІ а. с. 175-128, 172-175/.

На підставі розпорядження № 589 від 18 грудня 2017 року В. о. голови Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М. І. та відповідно до пункту 2 частини першої ст. 31 ЦПК України, матеріали справи передано до найбільш територіально наближеного до Голосіївського районного суду м. Києва - Печерського /т. V а. с. 100-101/.

20 грудня 2017 року справа надійшла до Печерського районного суду м. Києва на виконання розпорядження Голосіївського районного суду м. Києва та, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) визначено суддю для розгляду.

Ухвалою судді від 26 грудня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради, третя особа ТОВ «Українська правиця» про стягнення заборгованості за договором, зустрічного позову Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради до ОСОБА_1 , ТОВ «Українська правиця» про визнання недійсним договору та додаткової угоди до нього, позовом третьої особи, що висуває самостійні вимоги, ОСОБА_3 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради, треті особи ОСОБА_1 , ТОВ «Українська правиця» про визнання дійсним договору, прийнято до свого провадження.

26 березня 2019 року у справі закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні присутні представники: позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідача Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Левадної Л. В., Чехоєвої Н. М. не заперечували проти залишення без розгляду позовної заяви третьої особи у справі ОСОБА_3 у зв`язку із його повторною неявкою у судове засідання.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судові засідання у справі призначалися на 16 грудня 2020 року і 23 лютого 2021 року, для участі у яких третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 та / або його представник не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомлено, проте про час, дату і місце засідань повідомлений належним чином.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За положеннями частини п`ятої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Положеннями статті 13 ЦПК України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За частиною третьою ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 ЦК України, частини четвертої ст. 12 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16 травня 2017 року)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

За приписами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, за результатами засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, у разі, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, суд вбачає достатність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 20 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-13, 43, 49, 223, 257, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву третьої особи, що висуває самостійні вимоги, ОСОБА_3 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська правиця» про визнання дійсним договору, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено 24 лютого 2021 року.

Суддя І. В. Литвинова