ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/223/21 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 331400000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Іванюта О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/20536/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 10.12.2019 року, прийняту суддею Козівського районного суду Гриновець О.Б., про стягнення штрафу як заходу процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Тернопільської міської ради про зміну графіку побачень з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:

29 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду із указаним позовом.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23.10.2019 року ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.09.2019 року скасовано та цивільну справу направлено для розгляду до Козівського районного суду Тернопільської області за встановленою підсудністю (а.с.66-67).

Ухвалою Козівського районного суду від 10.12.2019 року застосовано до ОСОБА_1 у справі №607/20536/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей ( зараз орган опіки та піклування) Тернопільської міської ради про зміну графіку побачень з дитиною захід процесуального примусу - штраф у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630,60 гривень. Попереджено ОСОБА_1 , що у випадку невиконання процесуального обов`язку, покладеного судом, до нього будуть застосовані більш суворі заходи процесуального примусу. Стягувач за цією ухвалою - Державна судова адміністрація України ( 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ). Отримувач коштів - УДК у Печерському районі 21081100, код отримувача 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA6026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

24.12.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Козівського районного суду від 10.12.2019 року скасувати, вирішити питання про поворот виконання судового рішення. Відповідач зазначив, що не був належно повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомлявся про необхідність явки в судове засідання. Також ОСОБА_1 зазначив, що у справі наявні відомості про його місце проживання, тому суд не вправі був направляти повістку за місцем роботи. Крім того, у справі відсутні будь-які відомості про те, що він працює в Господарському суді Тернопільської області, куди була направлена судова повістка. Також ОСОБА_1 зазначив, що повернення повістки про виклик до суду із вказівкою за закінченням терміну зберігання не є належним доказом повідомлення про час та місце розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

В судове засідання в апеляційний суд сторони не зявилися, хоч були належно повідомлені про його час та місце, тому колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги проводити без учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи заходи процесуального примусу, суд виходив з того, що ОСОБА_1 був належно повідомлений про час та місце розгляду справи 10.12.2019 року, однак в судове засідання не зявився та не виконав покладеного на нього судом процесуального обов`язку обов`язкової явки в судове засідання.

Однак, з такими висновком суду першої інстанції погодитись неможливо.

Відповідно до частин 2, 3 статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно частини 2 статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 143 ЦПК України заходи процесуального примусу застосовуються з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Такими заходами є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф (частина 1статті 144 ЦПК України).

Згідно з пунктів 1, 2 частини 1 статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема, за невиконання процесуальних обов`язків чи ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу та зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

З матеріалів справи видно, що судові засідання у суді першої інстанції неодноразово відкладалися.

28.11.2019 року судом було визнано обов`язковою явку ОСОБА_1 в судове засідання, розгляд справи відкладено на 10.12.2019 року на 09.30 год., що стверджується протоколом судового засідання (т. 1 а.с. 92-93). На офіційному веб - сайті судової влади України Козівський районний суд розмістив оголошення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання 10.12.2019 р. о 09.30 год. (т. 1 а.с. 95).

Із матеріалів справи видно, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є село Великий Ходачків, Козівського району Тернопільської області, що стверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області (а.с. 21 т. 1).

02.12.2019 року ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем його проживання було направлено повідомлення про визнання його явки в судове засідання обов`язковою, яке не отримано відповідачем та повернуло до суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 12 а.с. 107-108).

Повернення судової повістки, яка була надіслана ОСОБА_1 за місцем його реєстрації з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання не є доказом належного інформування відповідача про розгляд справи, що узгоджується із висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року, № справи 752/11896/17.

Крім того, враховуючи що у справі наявні відомості щодо місця проживання відповідача, оголошення про розгляд справи на офіційному веб сайті судової влади України не є доказом належного повідомлення особи, що відповідає висновку, висвітленому в Постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року, справа № 753/9228/17.

Крім того, 02.12.2019 року ОСОБА_1 було надіслано судову повістку повідомлення про судове засідання 10.12.2019 року за адресою - вулиця Князя Острозького, 14А, м. Тернопіль, де розміщений Господарський суд Тернопільської області (а.с. 98 т. 1).

Враховуючи факт отримання указаної судової повістки повідомлення Господарським судом Тернопільської області, суд дійшов висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату час та місце розгляду справи та про невиконання відповідачем процесуального обов`язку щодо явки в судове засідання в суд першої інстанції.

Разом з тим, указаний висновок суперечить вимогам цивільно процесуального закону.

Відповідно до статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Частинами 1, 2, 6 статті 130 ЦПК України визначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

Враховуючи те, що зареєстрована адреса проживання відповідача відома, судом не встановлено, що особа не проживає за цією адресою, направлення судової повістки за адресою - АДРЕСА_1 не відповідає вимогам статті 130 ЦПК України та не свідчить про обізнаність відповідача про час та місце розгляду справи. При цьому слід врахувати, що у матеріалах справи відсутні будь - які відомості щодо місця роботи ОСОБА_1 .

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності у справі доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 10.12.2019 року, на якому було постановлено оскаржувану ухвалу, та про отримання повідомлення про визнання явки відповідача обов`язковою. Відтак, застосовані до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу, на думку колегії суддів, не відповідають вимогам закону.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 про поворот виконання ухвали Козівського районного суду від 10.12.2019 року, яка викладена в апеляційній скарзі, не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Однак, ОСОБА_1 не подав доказів сплати ним штрафу у розмірі 630,60 гривень за прийнятим судовим рішенням та не зазначив документів, які б підтверджували, що сума штрафу стягнута з нього у встановленому порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи порушення судом норм процесуального права, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, скасувавши ухвалу Козівського районного суду від 10.12.2019 року.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, ОСОБА_1 слід компенсувати за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 420,40 гривень.

Згідно частини 4 статті 148 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 10.12.2019 року, якою застосовано до ОСОБА_1 захід процесуального примусу - штраф у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630,60 гривень та попереджено його, що у випадку невиконання процесуального обов`язку, покладеного судом, до нього будуть застосовані більш суворі заходи процесуального примусу - скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання ухвали Козівського районного суду від 10.12.2019 року.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови апеляційної суду складено 18.02.2021 року.

Головуючий

Судді