Провадження № 2/219/729/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Петрейко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Луганської селищної ради Бахмутського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-АГРО», про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності у поряду спадкування,

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до Луганської селищної ради Бахмутського району, місцезнаходження якого: Донецька область, Бахмутський район, с. Луганське, вул. Центральна, 7, код ЄДРПОУ 04341554, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-АГРО», місцезнаходження: 84542, Донецька область, Бахмутський район, с. Яковлівка, вул. Спеціалістів, 25, про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності у поряду спадкування. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 029080 від 01 березня 1999 року земельна ділянка площею 13,73га належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 . ОСОБА_2 є мамою позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку. Спірна земельна ділянка весь час знаходилась і знаходиться у користуванні третьої особи, до 2020 року позивач отримував оренду за користування третьою особою земельною ділянкою. У зв`язку з реформою землі орендар земельної ділянки (третя особа) повідомив позивача про те, що йому потрібно надати свідоцтво про право на спадщину після смерті його мами для переукладання договору оренди земельної ділянки. Позивач одразу ж звернувся до державного нотаріусу із заявою про відкриття спадкової справи після смерті його мами. Нотаріус після тривалого розгляду документів позивача на поштову адресу надіслала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 . Свою відмову нотаріус обґрунтувала відсутність оригіналів у позивача правовстановлюючих документів на земельну ділянку і невідповідністю прізвища ім`я та по батькові матері позивача у її свідоцтві про смерть та державному акті на земельну ділянку. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 13 січня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Луганської селищної ради Бахмутського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-АГРО», про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності у поряду спадкування, та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 04 березня 2021 року.

Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином та своєчасно. Надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань) відповідач до судового засідання також не з`явився. Представником відповідача подано до суду заяву, в якій він просить розглянути справу за їх відсутності, де також зазначив, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Повідомлена належним чином третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-АГРО», до судового засідання також не прибула, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, та не заперечують проти задоволення позовної заяви.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін та на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Крім того, згідно до роз`яснень, викладених у пункті 7 вказаної постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану.

В судовому засіданні встановлено, що з копії паспорту громадянина України позивача (а.с.8-9) вбачається його прізвище ім`я по батькові українською та російською мовами ОСОБА_1 (українською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 (російською мовою).

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.11) ОСОБА_4 (російською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є: батько ОСОБА_3 (російською мовою) та мати ОСОБА_2 (російською мовою).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.12) дані внесені російською мовою ОСОБА_3 (російською мовою), 1930 року народження, та ОСОБА_5 (російською мовою), 1930 року народження, одружились ІНФОРМАЦІЯ_5 , їй після одруження присвоєно прізвище ОСОБА_2 (російською мовою).

З копії свідоцтва про народження (а.с.13) серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_5 (російською мовою зазначено) народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 та її батьками є: батько ОСОБА_6 (російською мовою), мати ОСОБА_7 (російською мовою).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.15) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 66 років.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.16) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 роки.

З копії державного акту на право приватної власності на землю (а.с.17) вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення Луганської селищної ради народних депутатів від 23 лютого 1999 року передано у приватну власність земельна ділянка площею 13,73 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Луганської селищної ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 листопада 2020 року (а.с.20) відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , із-за суттєвих розбіжностей, а саме по-батькові померлої в свідоцтві про смерть « ОСОБА_8 », в державному акті зазначено « ОСОБА_9 ».

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 1 ч.1 вказаної статті передбачає встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для реалізації свого права на спадщину.

Таким чином, виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є дійсно мама та син. Відповідно вимоги позивача щодо встановлення факту родинних відносин є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Як і про те, що факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 029080 від 01 березня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 , знайшов своє підтвердження і тому ці вимоги також є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування.

Згідно інформації другої бахмутської державної нотаріальної контори від 18 лютого 2021 року (а.с.83) спадкова справа на майно ОСОБА_2 не відкривалось.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності у порядку спадкування після смерті мами ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 13,73га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Луганської селищної ради, державний акт серії ІІІ-ДН № 029080 від 01 березня 1999 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати за клопотанням позивача залишити за ним.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 392, 1216-1218, 1264 ЦК України, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, керуючись ст.ст. 10, 209, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Луганської селищної ради Бахмутського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-АГРО», про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності у поряду спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як мама і син.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 029080 від 01 березня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , право власності у порядку спадкування після смерті мами ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 13,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Луганської селищної ради, державний акт серії ІІІ-ДН № 029080 від 01 березня 1999 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Медінцева

24.05.2021