Справа № 351/1483/20
Номер провадження №2/351/123/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Маланчук С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Снятині справу позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.06.2014 року (далі кредитний договір), укладеним у вигляді заяви між позивачем і ОСОБА_1 разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаного кредитного договору ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 5000,00 грн.. Проте, грошові зобов`язання відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконуються, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 28.07.2020р. становить 11605 грн. 16 коп. та складається з наступного: 8841 грн. 20 коп. заборгованість за тілом кредиту; 8841,20 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2763,96 грн.- заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Снятинського районного суду від 10.09.2020р. було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, у встановлений законом строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає частково. За умовами кредитного договору він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві позичальника від 27.06.2014р. процентна ставка не зазначена. Також, у даній анкеті-заяві не зазначено, якій саме вид банківської картки із зазанчених в заяві виявив бажання отримати відповідач, хоча від вибору тої чи іншої картки залежать умови кредитування. Анкета-заява складена не конкретизовано, надзвичайно дрібним шрифтом, що не дозволяє належним чином з`ясувати та зрозуміти зміст. Тим більше, що у нього поганий зір і він є інвалідом 3 групи з дитинства. Крім того, у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, вимагаючи сплати, крім тіла кредиту, також процентів за користування кредитними коштами, в підтвердження доказу надав «Правила надання банківських послуг», які не можна вважати складовою кредитного договору. Оскільки, даними Правилами встановлюються додаткові заходи, які збільшують вартість кредиту, однак не підписані та не визнаються позичальником, а також ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Крім того, в матеріалах справи не міститься підтверджень, що саме ті Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які в якості доказів надав позивач, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанку». Також, відповідач зазначив, що отримував кредитні кошти, в сумі приблизно 4000 грн., які повністю повернув, хоча підтверджуючі документи у нього не збереглися. Просив застосувати загальний трирічний строк позовної давності, оскільки більший строк в 50 років, він не погоджував та не підписував. Заборгованість по тілу кредиту за трирічний строк позовної давності становить 2279 грн. 50 коп. (8841, 20 грн.- 6561,70 грн.). Крім того, згідно розрахунку ним сплачено 1070 грн. 59 коп. заборгованості за відсотками, які не підлягають стягненню, а тому просив зарахувати їх в погашення суми тіла кредиту. Позовні вимоги визнав частково в сумі 1208 грн. 91 коп. (2279 грн. 50 коп. 1070 грн. 59 коп.).

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.pr.ivatbank.ua; llttps://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 6 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.3 розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Щодо права односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування, то підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що Позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору і він вважае їх справедливими по відношенню до себе. Пунктом 1.1.5. Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`емних частин Договору. Стосовно посилання Відповідача на важкий матеріальний стан, то обставини, на які він посилається, не можуть бути підставою для відмови у задоволеннні позовних вимог Банку. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 09.2021 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 18.08.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. У звязку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Просив позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовних вимогах просив справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що 27.06.2014р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок із встановленням початкового кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 5000 грн..

Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який в будь-який момент має право змінити (зменшити або збільшити) його.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір.

Згідно Договору відповідач зобов`язався:

- відповідно до п. 2.1.1.5.5- погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором;

- слідкуватим за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.5.6 на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів плетежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.06.2014р. вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та невиконання зобов`язань, що випливають з нього.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з розрахунку заборгованість станом на 28.07.2020р. становить 11605, 16 грн., з яких: 8841 грн. 20 коп. заборгованість за тілом кредиту; 8841,20 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2763,96 грн.- заборгованість за простроченими відсотками.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, розмірах і порядках нарахування.

А тому, суд вважає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27.06.2014р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (01.09.2020р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Конституційний Суд України у рішенні у справі від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Посилання відповідача на сплив строку позовної давності, а також на те, що ним частково погашено суму заборгованості за відсотками в розмірі 1070 грн. 59 коп., які не підлягають стягненню, суд не може взяти до уваги, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, відповідачем не долучено підтверджуючих документів з приводу сплати ним заборгованості по кредиту.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-116цс13 від 06.11.2013 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, який позивач долучив до матеріалів справи зазначено, що відповідачем після отримання кредиту 30.01.2019р. здійснено платіж за кредитом та відсотками.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Тобто, відповідачем здійснено дії, які свідчать про переривання перебігу строку позовної давності, у зв`язку із внесення ним 30.01.2019р. чергового платежу по сплаті відсотків та тіла кредиту.

Позивач звернувся до суду із позовом 01.09.2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Отже, строк позовної давності щодо звернення позивача до суду із позовом не є пропущеним.

Виходячи з наведеного, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 8841,20 грн., а саме: 8841,20 грн. заборгованість за тілом кредиту. В решті позову слід відмовити.

Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено, а саме в розмірі 1601 грн. 37 коп.

На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.06.2014 року, а саме: 8841 грн. 20 коп.- заборгованості за тілом кредиту.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1601 грн. 37 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Р.Сегін