РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2021 рокуСправа №451/1871/20
Провадження № 2/451/409/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Ференс І.І.,

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1871/20 за позовом ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 до Лопатинської селищної ради Львівської області (Кустинський старостинський округ Радехівського району Львівської області) про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Львівської області (Кустинський старостинський округ Радехівського району Львівської області) про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 . Згідно довідки №481 від 18.09.2020 року виданої в.о. старости Кустинського старостинського округу Лопатинської селищної ради Львівської області: «гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 разом з: чоловіком - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , сином - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Виконкомом сільської ради від імені померлої заповіт не посвідчувався.» Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 29.12.1968 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Кустин, Радехівського району, Львівської області. Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 . Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Маючи намір оформити спадщину після смерті спадкодавця, позивач та його батько зверталися до Приватної нотаріальної контори нотаріуса Луців І.П., однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки через його втрату. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_8 батько позивача - ОСОБА_4 помер. Згідно довідки №460 від 18.09.2020 року виданої в.о. старости Кустинського старостинського округу Лопатинської селищної ради Львівської області: «гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) був зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживав. На день смерті гр. ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), в житловому будинку за вищевказаною адресою були зареєстровані наступні особи: онук - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Без реєстрації за вказаною адресою проживав: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Виконкомом сільської ради від імені померлого заповіт не посвідчувався.» Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_4 окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Спадкодавець через свій хворобливий стан та похилий вік (77 років) потребував стороннього догляду, а тому до дня смерті фактично проживав разом зі своїм сином ОСОБА_2 . Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт спільного проживання позивача - ОСОБА_2 зі спадкодавцем 2 - ОСОБА_4 за однією адресою на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , які належали ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №041029 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5918 від 10.03.2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,2249 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,1132 гектарів (ріллі). Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті дружини - ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №041028, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5917 від 10 березня 2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,3531 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,7550 гектарів (ріллі). Також судові витрати просить віднести на сторону позивача (а.с.2-8).

У підготовчому судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили постановити рішення,яким позов задовольнити.

Представник відповідача Лопатинської селищної ради Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.31).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим повторно 23 січня 2008 року (а.с.12).

Згідно довідки №461 від 18.09.2020 року виданої в.о. старости Кустинського старостинського округу Лопатинської селищної ради Львівської області, гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 разом з: чоловіком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сином - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Виконкомом сільської ради від імені померлої заповіт не посвідчувався (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 29.12.1968 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Кустин, Радехівського району, Львівської області. Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_3 , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №041028, виданого 10.03.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 05 травня 1999 року №225, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5917, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,1081 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_3 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_8 батько позивача ОСОБА_4 помер (а.с.17).

Згідно довідки №460 від 18.09.2020 року виданої в.о. старости Кустинського старостинського округу Лопатинської селищної ради Львівської області, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) був зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживав. На день смерті гр. ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), в житловому будинку за вище вказаною адресою були зареєстровані наступні особи: онук - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Без реєстрації за вказаною адресою проживав: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Виконкомом сільської ради від імені померлого заповіт не посвідчувався (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_4 окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №041029, виданого 10.03.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 05 травня 1999 року №225, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5918, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,3381 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_4 (а.с.19).

Факт спільного проживання позивача - ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4 за однією адресою на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_7 не довіряти показам якого у суду немає підстав (а.с.33).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання позивача - ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4 за однією адресою на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , які належали ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №041029 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5918 від 10.03.2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,2249 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,1132 гектарів (ріллі).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті дружини - ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №041028, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5917 від 10 березня 2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,3531 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,7550 гектарів (ріллі).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 5 липня 2021 року.