КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Білич І.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Океаніка Лоджистік» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Українська страхова група», третя особа: ТОВ «Океаніка Лоджистік», в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в розмірі 8 356,75 грн. та судові витрати покласти на відповідача (а.с. 3-6).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26.10.2020 позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Українська страхова група», третя особа ТОВ «Океаніка Лоджистік» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 4 191,33 грн. страхового відшкодування, 850,00 грн. витрат на проведення висновку експерта та 768,40 грн. судового збору (а.с. 203-206).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить змінити рішення в частині розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 10 700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Тому надавши письмові докази надання правової допомоги з детальним описом та їх вартістю, а також розрахунок витрат на професійну правничу допомогу станом на 11.02.2020 в сумі 10 700,00 грн. вважав доведеним надання йому адвокатом Кравченко О.В. зазначених послуг у відповідному розмірі, на суд першої інстанції не звернув уваги та безпідставно відмовив у стягнені з відповідача на його корить доведеної суми витрат (а.с. 211-212).

06.01.2021 ПрАТ «СК «Українська страхова група» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат, а саме відшкодування витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав ненадання жодного документу, який підтверджує сплату позивачем відповідних послуг адвоката на суму 10 700,00 грн. Крім того, зазначена сума гонорару адвоката є значно завищеною, оскільки виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, дана справа не є складною, ціна позову є меншою за розмір гонорара адвоката, а спектр робіт, що був проведений адвокатом є мінімальним, оскільки навіть позовна заява написана та підписана безпосередньо самим позивачем (а.с. 222-223).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розподілу судових витрат, в іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: 09.04.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги № 2 (а.с. 177-178).

Також, у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3388 ОСОБА_2 ордер від ОСОБА_1 на адвоката ОСОБА_2 розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та акти приймання-передачі наданих послуг (а.с. 34, 35, 175-176, 181-187).

Однак, матеріали справи не містять доказів оплати ним наданих послуг, зокрема, квитанції про сплату витрат на правничу допомогу в розмірі 10 700,00 грн.

На підставі наданих доказів, суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 700,00 грн.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками з огляду на таке.

У частинах 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6ї статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц (провадження № 61-15924св20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

В даному випадку, позивачем до суду першої інстанції надано: ордер про надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3388 від 26.06.2008 та посвідчення адвоката, договір про надання правової допомоги № 2 від 09.04.2019, акти приймання-передачі наданих послуг (№ 1 від 12.04.2019, № 2 від 08.05.2019, № 3 від 09.05.2019, № 4 від 09.07.2019, № 5 від 17.07.2019, № 6 від 24.01.2020, № 7 від 11.02.2020) з детальним описом послуг та їх вартістю, а також наданий розрахунок витрат на професійну правничу допомогу станом на 11.02.2020 в сумі 10 700,00 грн.

Однак, з вищевикладеного вбачається, що позивачем не надано платіжних документів про оплату таких послуг.

Враховуючи те, що позивачем не доведено наданими доказами фактично понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 700,00 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення такої вимоги.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 700,00 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Океаніка Лоджистік» про стягнення коштів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

І.М. Білич