Провадження № 2/522/3400/21
№2-з/522/85/21
№2-з/522/86/21
УХВАЛА

18 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2013 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Приморськогорайонного суду м. Одеси Донцова Д.Ю. від 27 червня 2013 року відкрито провадження по справі (а.с. 44, Т.1).

22 травня 2014 року рішенням суду у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено повністю, з підстав не доведеності наявності в позивача права вимоги стягнення заборгованості та з підстав не виконання банком обов?язку повідомлення відповідачів про зміну кредитора у зобов?язанні, що має наслідком прострочення кредитора, а не прострочення боржника (а.с.100-102, Т.1).

21серпня 2014 року ПАТ «Дельта банк» подало апеляційну скаргу на рішення суду (а.с. 110-114, Т.1).

10 листопада 2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення першої інстанції залишено без змін (а.с. 167-170, Т.1).

08 липня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав рішення першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, з тих підстав, що висновки попередніх судових інстанцій були передчасними та не співпадають з фактичними обставинами справи (а.с. 199-200, Т.1).

25 серпня 2015 року за результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. (а.с. 2, Т.2)

28 серпня 2015 року справу прийнято суддею до свого провадження (а.с. 3, Т.2).

Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду у зв?язку з повторною не явкою представника позивача в судове засідання (а.с. 28, Т.2).

21 вересня 2017 року ПАТ «Дельта банк» подало апеляційну скаргу на ухвалу суду від 28.04.2016 року (а.с. 35-37, Т.2).

31 травня 2018 року постановою апеляційного суду Одеської області ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2016 року скасовано, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 113-115, Т.2).

19 червня 2018 року по протоколу передачі судової справи визначеному складу суду, справа передана для продовження розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М.

21 червня 2018 року ухвалою суду прийнято до свого провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

В матеріалах справи міститься клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позивач ПАТ «Дельта Банк» протягом року жодного разу не з`явився до судових засідань.

В судове засідання 18 лютого 2021 року представник позивача не з`явився, що є черговою повторною неявкою сторони позивача в судові засідання 12 серпня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 18 лютого 2021 року про час, дату і місце яких позивач повідомлявся належним чином.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд встановив, що матеріали справи містять докази належного сповіщення сторони позивача про розгляд справи у судових засіданнях, що були призначені 12 серпня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 18 лютого 2021 року за зазначеною позивачем адресою, про що в матеріалах справи є відповідна інформація.

Заяв, які суд міг би розцінювати як заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи заяв про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин не можливості прибуття в судове засідання, позивачем не подавалось.

З огляду на складність змісту правовідносин між сторонами, справа не може бути розглянута без участі позивача. Справа вже тривалий час знаходиться в провадженні суду при цьому позивач не вчиняє будь-яких дій для прискорення розгляду справи.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд розцінює безпідставні неявки сторони позивача, що сповіщений належним чином про час, дату і місце судового засідання як зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що є недопустимим.

Крім того, Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також в матеріалах справи є заява представника АТ «Дельта Банк» від 25 листопада 2019 року про те, що право вимоги за кредитним договором № 0 від 04.10.2006 року, укладеному з ОСОБА_1 , відступлене АТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 18.09.2019 року.

Однак з моменту даної заяви, до суду позивач/правонаступник позивача не звертались, стосовно заміни сторони позивача по цивільній справі.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором перебуває в провадженні Приморського районного суду м. Одеси з 2013 року.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

Як видно з матеріалів справи, позивач належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду шляхом надіслання судових повісток на зазначену в позові адресу позивача. Проте, в зазначені судові засідання представник позивача не з`явився.

Представник позивача АТ «Дельта Банк» востаннє була в судовому засіданні 22 серпня 2019 року.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, причин для відкладення розгляду справи, які можуть бути визнані поважними та підстав для неприбуття сторони позивача в судові засідання не було.

Внаслідок чого, суд вважає, що позивач допустив безпідставні неодноразові, повторні неявки в судові засідання, а саме 12 серпня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 18 лютого 2021 року, зважаючи також на те, що позивач є безпосередньою особою, яка має бути заінтересована в належному розгляді справи, так як позивач звернуючись до суду мав намір захистити свої права.

Отже, аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразились систематичному не з`являнні в судові засідання, з метою зловживання своїми правами та безпідставного затягування судового розгляду справи.

Крім того, слід зауважити, що сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача та/або представника, відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості вирішити справу в розумні строки та постановити рішення по суті заявлених вимог.

За таких обставин, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ст. 257 ЦПК України та залишити без розгляду позов публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також, суд звертає увагу, що 16 травня 2019 року від відповідачів по справі до суду надійшла заява про витребування від ПАТ «Дельта Банк» оригіналу кредитного договору № 0 від 04.10.2006 року укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 для його огляду в судовому засіданні та подальшого надання в Одеській НДІ судових експертиз для проведення відповідного дослідження.

Також 16 травня 2019 року від відповідачів по справі до суду надійшла заява про забезпечення доказів, шляхом призначення у справі почеркознавчої експертизи. Заявники просили на вирішення експертів поставити наступне запитання: чи виконаний підпис від імені громадянки ОСОБА_1 на всіх аркушах кредитного договору № 0 від 4.10.2006 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1

Слід зауважити наступне, останній раз представник позивача з`являвся в судове засідання 22.08.2019 року. В судовому засіданні було зобов`язано представника позивача надати до суду оригінал кредитного договору для огляду та забезпечити явку до суду ОСОБА_1 для огляду кредитного договору та підтвердження підпису, однак представник позивача в судові засідання не з`являвся та докази суду не надав.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неявкою позивача по справі у судові засідання та залишення позову без розгляду, заяви про забезпечення доказів слід також залишити без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Заяву про забезпечення доказів від 16 травня 2019 року, шляхом витребування оригіналу кредитного договору № 0 від 04.10.2006 року залишити без розгляду.

Заяву про забезпечення доказів від 16 травня 2019 року, шляхом призначення у справі почеркознавчої експертизи залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська