Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1081/20
Провадження № 2/382/117/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки і розподіл земельної ділянки в натурі, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і виділ земельної ділянки в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки і розподіл земельної ділянки в натурі, в котрій зазначено, що ОСОБА_1 на підставі рішення колегії судів судової палати у цивільній справі Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2011 року (справа № 22ц-2580/11), поділено в натурі житловий будинок за АДРЕСА_1 (виділена частка будинку з надвірними будівлями і спорудами складає 50/100), а також припинено право спільної часткової власності. Даний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя (сторін у справі). Рішенням Яготинської міської ради Київської області від 29 травня 2020 року за № 89 вищевказаній частині житлового будинку за АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 . На даний час, ОСОБА_1 є власником окремого житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , тобто являється єдиним власником об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 69,0 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами. Право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстровано 17.06.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором: ОСОБА_3 , Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області, номер запису про право власності. 37005904. Інша частка житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами (50/100), була виділена в натурі ОСОБА_2 . Наразі остання є власником окремого житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Питання щодо земельної ділянки, площею 0,1017 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний житловий будинок, у цивільній справі № 22ц-2580/11, не вирішувалося. Спірна земельна ділянка була одержана відповідачем - ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. ст. 81, 116 ЗК Україна в приватну власність шляхом приватизації у період шлюбу з позивачем та вважається особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. 04.01.1998 року відповідачем на своє ім`я отримано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 007115, виданого Яготинською міською радою на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради за № 3 від 12 березня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 308. Але якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні (діючий на час виникнення спірних правовідносин п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). При цьому, ОСОБА_2 , відмовляється будь-яким чином вирішити питання щодо подальшого поділу земельної ділянки з можливістю її використання ОСОБА_1 для обслуговування належного йому на праві власності об`єкту житлової нерухомості, що знаходиться на даній земельній ділянці, у зв`язку із чим останній вимушений звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Враховуючи викладене, просив визнати державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 007115, виданого 04 січня 1998 року Яготинською міською радою на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради за № 3 від 12 березня 1997 року Реєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 308 на ім`я ОСОБА_2 , недійсним, визнати за ним - ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1017 га наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; визначити порядок користування земельною ділянкою, наданою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1017 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 в користування Ѕ частину земельної ділянки, а відповідачу іншу Ѕ частину земельної ділянки, тобто з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні, відповідно до варіанту № 6 додатку № 6 висновку експерта в галузі земельно-технічного дослідження від 14.08.2020 року за № 05-ЕД/2020.

До Яготинського районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Черних Вікторії Олександрівни до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і виділ земельної ділянки в натурі, в котрій зазначено, що на думку ОСОБА_2 , обраний ОСОБА_1 спосіб захисту його порушеного права не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Так, як вбачається з матеріалів справи позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2011 року за ним та ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя було визнано права власності на окремі житлові приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 , внаслідок чого спільну сумісну власністю подружжя було припинено. В подальшому, згідно рішення органу місцевого самоврядування сторонам було присвоєно окремі поштові адреси, внаслідок чого у сторін утворилися самостійні об`єкти нерухомості. В той же час, в зв`язку з тим, що за час спільного подружнього життя лише ОСОБА_2 було приватизовано земельну ділянку площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, позивач не може вільно користуватися та розпоряджатися власним нерухомим майном, а тому на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України позивач одночасно просить скасувати вищевказаний державний акт на право власності та визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування належної йому частини будинку. Проте, таке формулювання позовних вимог фактично суперечить вимогам ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, оскільки, за нормами даних статей за ОСОБА_1 повинно бути набуто право власності на частку в нерухомому майні, існуюче право попереднього власника, тобто до позивача переходить право власності на земельну ділянку на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а тому у разі визнання недійсним державного акту на вищевказану земельну ділянку, фактично ОСОБА_2 втратить право власності на земельну ділянку, як наслідок чого ОСОБА_1 не зможе набути права власності на спірну частину земельної ділянки, а набуде лише право користування нею, оскільки земельна ділянка фактично перейде до комунальної власності. В той же час, слід наголосити, що підстави для визнання недійсним державного акту відсутні, оскільки з часу набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, її використання здійснюється згідно визнаного і підтвердженого права власності. За правилом ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частина четверта ст. 120 ЗК України передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших. Такої ж позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року по справі № 689/26/17. Отже, з огляду на вищевказане, у даному випадку за ОСОБА_1 повинно лише бути визнано право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 . Вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту, а також визначення порядку користування земельною ділянкою та визнання за ним права власності на земельну ділянку фактично суперечать один одному та нормам ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України. В той же час, на підставі ст. 364 ЦК України та ст. 88 ЗК України, ОСОБА_1 може заявити вимогу про одночасний виділ належної йому Ѕ частини земельної ділянки в натурі за визначеним варіантом проведеного експертного дослідження доданого до матеріалів справи. З таким виділом в натурі земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ОСОБА_2 погоджується, а саме за 2 варіантом висновку експерта ОСОБА_4 за результатами проведення будівель-технічного дослідження від 14.08.2020 року за №05-ЕД/2020. Відтак, з огляду на вищевказані обставини, ОСОБА_2 враховуючи вимоги норм ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, за якими за ОСОБА_1 підлягає визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , вважає за необхідне виділити належну їй Ѕ частину вищевказаної земельної ділянки в натурі. Враховуючи викладене, просила виділити ОСОБА_2 у власність Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно варіанту № 2 виділу, відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 за результатами проведення будівель-технічного дослідження від 14.08.2020 за №05-ЕД/2020.

04.03.2021 року на адресу Яготинського районного суду Київської області надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Лещенка С.О. про зміну підстави позову, в якій зазначено, що відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі зменшити розмір позовних вимог. Також згідно ч.3 ст. 49 ЦПК України передбачено право позивача до закінчення підготовчого засідання змінити підстави або предмет позову шляхом подання письмової заяви. Згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Згідно п. 3 ч. 2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви. Враховуючи той факт, що розгляд справи по суті ще не розпочато, вважаю за необхідне подання заяви про зміну підстави позову та, як наслідок, уточнення позовних вимог, виходячи із наступного: відповідачем вжито заходів спрямованих на формування земельної ділянки, яка є предметом спору, як об`єкту цивільних прав, виходячи з положення ст. 79-1 ЗК України. Таким чином, у позивача з`явилися правові підстави для позовної вимоги щодо поділу (виділу) у натурі земельної ділянки площею 0,1017 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 364 ЦК України та ч.4 ст. 89 ЗКУ. Також позивач вважає, що визнанню за ним Ѕ частки права власності на вищевказану земельну ділянку не обов`язково має передувати рішення суду про припинення права власності відповідача на дану земельну ділянку, оскільки право ОСОБА_2 на Ѕ частку земельної ділянки припинено відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України внаслідок набуття позивачем права власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідними будівлями (Постанова ВС у справі № 364/515/19). На підставі викладеного, просив змінити підстави позовної вимоги у справі № 382/1081/20 за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого він представляє, до ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_5 , про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки та визначення порядку користування земельною ділянкою в частині вимоги «поділу у натурі земельної ділянки з кадастровим номером: :06:003:0061»; позовні вимоги ОСОБА_1 слід читати в наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1017 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Поділити у натурі земельну ділянку надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1017 га, кадастровий номер: :06:003:0061, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 на праві власності 1/2 частину земельної ділянки, тобто з дотриманням часток співвласника у нерухомому майні, відповідно до варіанту № 6 додатку №6 висновку експерта в галузі земельно-технічного дослідження від 14.08.2020 за №05-ЕД/2020».

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 19.11.2020 року об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки і розподіл земельної ділянки в натурі та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і виділ земельної ділянки в натурі.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, зазначивши, що варіант № 6 додатку №6 висновку експерта є тим виріантом, коли є більш доцільний та присутня можливість під`їзду спеціального транспорту до будинку, в тому числі враховуючи протипожежну безпеку і можливість під`їзду асенізаційної машини. При цьому враховуючи, що грунтова дорога, що проходить біля даного домоволодіння, є фактично, проте відсутня юридично, відповідно до Загального плану м.Яготин.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги зустрічного позову та не заперечували, щодо розподілу в натурі даної земельної ділянки, проте заперечували проти варіанту № 6 додатку № 6 висновку експерта, оскільки вважають найбільш доцільним виріантом розподілу даної земельної ділянки № НОМЕР_1 даної експертизи. Оскільки в разі якщо міститься значана частина земельної ділянки в спільному користуванні сторін, то відповідно в такому разі порушується право власності сторін на виділену частину земельної ділянки, що виділяється в рівних частках.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, враховуючи висновки експерта, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги за первіним позовом підлягають до задоволення, а зустрічний позов підлягає до часткового задоовлення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

З копії паспорта (а.с. 6-7) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

З копії Державного акту на право власності на землю серії ІV-КВ № 007115 (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради народних депутатів № 3 від 12 березня 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1017 га, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

З копії Витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 9) вбачається, що ФОП ОСОБА_6 , за замовленням ОСОБА_1 , зробив висновок про загальну вартість земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, її вартість становить 35 600,00 грн.

З копії рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2011 року (справа № 22ц-2580/11) (а.с. 10-12) вбачається, що поділено в натурі житловий будинок за АДРЕСА_1 (виділена частка будинку з надвірними будівлями і спорудами складає 50/100), а також припинено право спільної часткової власності. Даний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя (сторін у справі).

Рішенням Яготинської міської ради Київської області від 29 травня 2020 року за № 89 (а.с. 13) частині житлового будинку за АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14) вбачається, що право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 69 кв.м., Б сарай, Г Вбиральня, № 1 Колодязь, № 2 Ворота, № 3 Хвіртка, № 4 Огорожа, № 5 Огорожа, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано 17.06.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області Сидоренко Я.Г., номер запису про право власності. 37005904.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 15-17) вбачається, що ОСОБА_1 замовив технічну інвентаризацію будинку за адресою АДРЕСА_1 , будинок побудовано 1998 року, загальна житлова площа 69,0 кв.м.

З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_2 є власником житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,2 кв.м., а Прибудова, В Гараж, під В Погріб, № 1 - Колодязь, № 2 Ворота, № 3 Хвіртка, № 4 Огорожа, № 5 Огорожа, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 19-23) вбачається, що ОСОБА_2 замовила технічну інвентаризацію будинку за адресою АДРЕСА_1 , будинок побудовано 1998 року, загальна площа 70,2 кв.м., житлова площа 20,0 кв.м.

З копії рішення Яготинської міської ради від 28 липня 2020 року № 2761-67-VII (а.с. 24) вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у передачі в приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка передана в приватну власність іншій фізичній особі.

З топографо - геодезичної зйомки (а.с.25-26) вбачається, що здіснено топографо - геодезичну зйомку земельних ділянок, що стосуються домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 .

З копії висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 05-ЕД/2020 від 14.08.2020 року (а.с. 27-59) вбачається, що запропоновано можливі варіанти поділу земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 відповідно до часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним йому майномта додано схеми варіантів поділу земельної ділянки (№ 1-№ 6).

З копій квитанцій (а.с. 60) вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 4500 гривень виготовлення висновку експерта та 4000 гривень за проведення топографо-геодезичної зйомки.

З копії паспорта (а.с. 85-86) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 та їй на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради народних депутатів № 3 від 12 березня 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

З копії Договору на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.02.2021 року (а.с. 110) та копії квитанції (а.с. 111) вбачається, що ОСОБА_2 замовила виготовлення технічної документації та за її виготовлення сплатила 3000 гривень.

З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 116-118) вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1017 га, кадастровий номер :06:003:0061, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , право власності у неї виникло на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради народних депутатів № 3 від 12 березня 1997 року.

З листа № 03-12/2293 від 08.06.2021 року (а.с. 134) вбачається, що домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , проходить ґрунтова дорога, що свідчить про наявну можливість під`їзду до будинку.

З даних в судовому засіданні експертом ОСОБА_4 висновків, вбачається, що висновок експерта та вказані в експертизі розмірі відповідно до топографо - геодезичної зйомки. Не перевіряв вірність даних топографо - геодезичної зйомки та не має таких обов`язків, і вказана перевірка не входить до його компетенції. Мінімальний проїзд відповідно до ДБН В. 2.3-5:2018 складає 2.75 м, приїзд до будинку чи господарських споруд повинен бути. тобто заїзд та виїзд. Грунтова дорога не досліджувлась при складанні висновку. Щодо проїзду, що стосується грунтової дороги, то залежить від того чи вказана грунтова дорога, зазначена у відповідних планах, відповідно до Загального плану м.Яготин.

Так, згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2011 року (справа № 22ц-2580/11) поділено в натурі житловий будинок за АДРЕСА_1 (даний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 ) та припинено право спільної часткової власності. Даний (сторін у справі). Проте не вирішено питання щодо земельної ділянки площею 0,1017 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:003:0061, яка є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

По справі проведено будівельно-технічне дослідження № 05-ЕД/2020 від 14.08.2021 РОКУ8, яким надані наступні висновки, а саме запропоновано можливі варіанти поділу земельної ділянки площею 0,1017 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 відповідно до часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном; додано схеми варіантів поділу земельної ділянки (№ 1-№ 6).

Згідно вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За приписами ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Таким чином, при вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядку користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність)

Положеннями частини другої статті 370 ЦК України та частини другої статті 372 ЦК України визначено правило, згідно з яким у разі поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, чи виділу частки з нього, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Системний аналіз змісту наведених норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Проаналізувавши усі обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, враховуючи вимоги п.5.1.1 ДБН В. 2.3-5:2018, а також вимоги п.8.2 ДБН В.1.1.7-2016 щодо під`їздних шляхів пожежних машин, таким чином для під`їзду пожежної машини потрібен заїзд до обох частин будинку чи господарських будівель і споруд, а також в разі необхідності іншого транспорту та враховуючи, що єдиною дорогою для під`їзду до домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , є АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до матеріалів справи, відсутні дані, що згідно загального плану міста Яготин присутня грунтова дорога навколо вказаного домоволодіння, яка є офіційною, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог позивачки за зустрічним позовом з врахуванням висновку експерта № 05-ЕД/2020 від 14.08.2020 року, а саме згідно варіанту № 6 додатку № 6 до зазначеного висновку.

Керуючись ст. ст. 4,12, 13, 81, 258-259, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 370, 377 ЦК України, ст. ст. 86, 120 ЗК України, ст. 14 Конституції України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і розподіл земельної ділянки в натурі, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1017 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1017 га в натурі відповідно до варіанту № 6 додатку № 6 висновку експерта № 05-ЕД/2020 від 14.08.2020 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки і виділ земельної ділянки в натурі, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1017 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1017 га в натурі відповідно до варіанту № 6 додатку № 6 висновку експерта № 05-ЕД/2020 від 14.08.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень за витрати пов`язані із виготовленням висновку експерта та 4000 (чотири тисячі) гривень за проведення топографо-геодезичної зйомки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) гривень витрат за виготовлення технічної документації.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 01 липня 2021 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.