Провадження № 2/761/2952/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києві Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати виконавчий напис №4662 вчинений 12.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги обґрунтовані тим, що вчиняючи спірний виконавчий напис, нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача щодо стягнення заборгованості з позивача, а також, порушено вимоги положень Закону України «Про нотаріат», за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. Крім того позивач зазначає, що сума заборгованості нарахована у вказаному виконавчому написі є безпідставною, при цьому, виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, а не посвідченого нотаріально, що суперечить вимогам закону, а тому він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2020 року було відкрито спрощене провадження у даній справі без виклику сторін.

27.11.2020 року до суду надійшов відзив ТОВ «Вердикт Капітал» на дану позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що вказаний виконавчий напис був вчинений нотаріусом із дотриманням вимог законодавства, при цьому, зазначаючи, що подані документи стягувачем для вчинення вказаного виконавчого напису - є підтвердженням безспірності заборгованості за кредитним договором, яку запропоновано стягнути з позивача за даним виконавчим написом.

При цьому, 02.12.2012 року, до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якому він зазначив, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого оспорюваного напису було порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», так як в порушення законодавства, на думку позивача, нотаріус не має вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору укладеного в простій письмовій формі, а отже він просить задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні, 25 вересня 2015 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір у вигляді анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа банк». Відповідно до умов оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту №490946006 від 25.09.2015 року,укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 16249,97 грн., зі сплатою 39,9 % річних за користування кредитом, строком до 28 вересня 2019 року.

Позивач, як вбачається з позовної заяви, не заперечував укладення кредитного договору та отримання коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано: звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №490946006 від 25.09.2015 року, укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», правонаступниками всіх прав та обов`язків якого є «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт капітал».

Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором №490946006 від 25.09.2015 року, настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 15.08.2019 року, сума заборгованості складає 45366,15 грн., в тому числі:

прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14938,18 грн.;

прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 15871,02 грн.;

строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8 356,95 грн.;

строкова заборгованість за штрафами і пенями - 6 200,00 грн.

Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №4662.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. 25.09.2019 року відкрила виконавче провадження №60150333 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;

дата набрання юридичної сили;

строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964).

Відповідач не надав суду доказів що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому суд позбавлений можливості перевірити розмір заборгованості.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 вересня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1261,20 грн.

При цьому, вбачається, що позивач просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 33250,00 грн.

Так, до суду надійшла заява представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якій він просив відмовити у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з тих підстав, що до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтверджував оплату позивачем понесених ним судових витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, ст. 137 ч. 4 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Крім того, варто зауважити, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначена позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладена у відповідній постанові від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц.

Як вбачається, в обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав суду Договір №90-С про надання правової допомоги від 30.06.2020 року (далі - Договір), укладений між ОСОБА_1 (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і Партнери» (Об`єднання).

Відповідно до умов п. 5.1 даного Договору, формою винагороди Об`єднання за надання правової допомоги Замовнику є гонорар, який здійснюється в національній валюті України.

Вартість правової допомоги за даним Договором визначається згідно додатків до Договору або додаткових угод до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Визначення суми вартості (розмір гонорару) правової допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється Об`єднанням та відображаються в акті приймання-передачі правової допомоги (послуг) (п. 5.2 Договору).

У відповідності до п. 5.3 даного Договору, грошова сума, вказана в п. 5.2 Договору перераховується Замовником на рахунок Об`єднання не пізніше 5 календарних днів, з дня підписання акту прийому-передачі правової допомоги (послуг), якщо інше не визначено додатком до Договору.

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що при належному виконанні умов Договору, Сторони підписують акт приймання-передачі правової допомоги (послуг).

При цьому, відповідно до п. 2 Додатку №1 до Договору, укладеного 30.06.2020 між Об`єднанням та Замовником, сторони погодили, що гонорар Об`єднання за надання правової допомоги становить: 1500 грн. за 1 год. надання правової допомоги Об`єднання або залученим на договірних засадах Об`єднанням адвоката. Тарифікація від 15 хв.; 2000 грн. за забезпечення адвокатом Об`єднання або залученим на договірних засадах Об`єднанням адвоката судового представництва замовника в суді першої інстанції або у відповідному суді апеляційної інстанції чи у суді касаційної інстанції. Тарифікація від 1 години.

За надання правової допомоги Об`єднання складається звіт. Сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги, згідно умов п.п. 1-2 даного додатку сплачується Замовником Об`єднанню протягом трьох банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі правової допомоги (послуг) (п. 3 Додатку №1).

Відповідно п. 4 Додатку №1 у випадку досягнення мети представництва, а саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, замовник сплачує Об`єднанню гонорар успіху у розмірі 10000,00 грн., протягом 60 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Як вбачається, із звіту про витрачений час надання правової допомоги та супутніх витрат та акту приймання-передачі правової допомоги від 06.01.2021 року, вартість наданих послуг з правничої допомоги - складає всього 23250,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 10000 грн. гонорару успіху адвоката, відповідно до умов Додатку №1 до Договору.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем було дійсно понесені вказані витрати на професійну правничу допомогу, згідно акту приймання-передачі послуг від 06.01.2021 року. Зокрема, в матеріалах справи відсутні оформлені у встановленому законом порядку відповідні фінансові документи про оплату адвокату: гонорару успіху та вартості інших зазначених послуг, що не надає суду можливості встановити, у відповідності до вимог чинного ЦПК України, що стороною було здійснено зазначені нею витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 137, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса: вул. Кудрявський Узвіз, 5-б, м. Київ), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» (, адреса: м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-А, офіс 111), приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна (адреса: АДРЕСА_2 ), приватний виконавець виконавчого округу міста Києві Клітченко Оксана Анатоліївна (адреса: вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 36-А, м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною та зареєстрований в реєстрі за №4662.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1261,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула