КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/7788/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про скасування заборони на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом доДніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, в якому просила суд скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 9280363, накладену за заявою старшого лейтенанта міліції Юхименка O.A. за №18824 від 01 листопада 2009 року, з нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила дану ухвалу суду скасувати та передати справу для розгляду до суду першої інстанції. В доводах апеляційної скарги зазначила, що суд помилково застосував до спірних правовідносин практику Великої Палати Верховного суду від 12 грудня 2018 року у справі №640/17552/16-ц, оскільки в даній ситуації кримінальне провадження відсутнє.

Відзив в порядку ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання сторони, які повідомлені належним чином, не з`явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді Таргоній Д.О., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку, передбаченому КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду не погоджується, враховуючи наступне.

Із поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що в липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про зникнення батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 листопада 2009 року за заявою старшого лейтенанта міліції Юхименка О. А. №18824 від 01 листопада 2009 року було накладено обтяження на все нерухоме майно ОСОБА_3 шляхом заборони відчуження.

23 грудня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалене рішення про визнання гр. ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 15 серпня 2008 року.

29 липня 2013 року за заявою ОСОБА_1 Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалене рішення про оголошення ОСОБА_3 померлим.

17 серпня 2020 року з метою з`ясування інформації щодо ходу розслідування кримінальної справи за заявою, поданою у липні 2009 року, надіслано запит до управління поліції.

01 вересня 2020 року отримано відповідь, що звернення розглянуто і в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_3 визнано померлим.

Із інформаційного витягу №219994359 від 12 серпня 2020 року вбачається, що підставою обтяження майна ОСОБА_3 є постанова ВДВС Дніпровського РУЮ АА №800276 від 31 липня 2009 року та заява старшого лейтенанта міліції Юхименко О.А. О/у ВКР Дніпровського РУ м. Києва від 01 листопада 2009 року (а.с.13-14).

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Дійсно, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 12.12.2108 року у справі №640/17552/16-ц, у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її права власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії, та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Однак, у даній справі, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що арешт, про скасування якого просить позивач, накладений у порядку, передбаченому КПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2020 року ОСОБА_4 зверталась до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту в рамках КПК України, однак ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання було відмовлено, у зв`язку відсутності кримінального провадження (а.с.31).

Крім того, з відповіді начальника Дніпровського УП Головного управління НП у місті Києві Кузьмина О. від 09.10.2020 року, наданої на звернення ОСОБА_1 , вбачається, що при зверненні щодо зникнення гр. ОСОБА_3 кримінальна справа не порушувалась, а останнього лише було оголошено в розшук в рамках ОРС категорії «Розшук» №04-3509 від 10.04.2010, яка на даний час знищена у зв`язку із закінченням строків давності.

Вищевикладені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, в результаті чого суд помилково відмовив у відкритті провадження у даній справі, належним чином не перевіривши обставини справи, на які посилається ОСОБА_4 , як на підставу для скасування арешту, не з`ясувавши правову природу правовідносин сторін по справі та підстав державної реєстрації обтяжень майна.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що заявником, як спадкоємцем майна померлого батька ОСОБА_3 , було обрано належний та реальний у даній ситуації спосіб захиступорушеного права на оформлення спадщини, а саме, звернення до суду в порядку ЦПК України з позовною заявою про скасування арешту, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 01липня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко