Дата документу 24.02.2021 Справа № 331/1618/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/1618/20Головуючий у 1-й інстанції Антоненко М.В.
Пр. № 22-ц/807/438/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НИК2020» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Шанс» , ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Мельник Олена Геннадіївна приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу про визнання права власності на спадщину за законом

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 1-8), в якому просила визнати право власності на спадщину за законом, яка складається з 50 часток у Статутному капіталі ТОВ «Компанія «Шанс», ідентифікаційний код юридичної особи 30077507, місцезнаходження: 69067, м. Запоріжжя, вул. Радіаторна, буд. 48а, що становить 50% Статутного капіталу Товариства та складає 17269,50 грн.

19.08.2020 року від представника позивача ОСОБА_3 до канцелярії суду надійшла заява про забезпечення позову (а.в.м.с. 25-27), в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ТОВ «НИК2020», а саме:

- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м;

- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 150,5 кв. м,

мотивуючи тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2020 року (а.в.м.с. 36-39) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ТОВ «НИК2020» (, 69106, м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, б.19), а саме:

- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м;

- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 150,5 кв. м.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ТОВ «НИК2020», як особа, яка не брала участі у справі, з підстав, що суд першої інстанції цією ухвалою вирішив питання про її права та обов`язки, у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 41-51) просило ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначений склад колегії суддів апеляційного суду: головуючий суддя (суддя доповідач) Гончар М.С., судді Маловічко С.В., Подліянова Г.С. (а.в.м.с. 53).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 28 грудня 2020 року (а.в.м.с. 64), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 127), з урахуванням навантаженості судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працю фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Відповідач ТОВ «Компанія «Шанс» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (а.в.м.с. 78-83).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу ТОВ «НИК2020» у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 24 лютого 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 72-77) всі учасники цієї справи та їх представники не з`явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи не подавали, окрім позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Сєдова М.В.

Позивач ОСОБА_1 (а.в.м.с. 93) та представник останньої адвокат Сєдов М.В. (а.в.м.с. 86-92) подали апеляційному суду заяви, в яких просили відкласти розгляд цієї справи через зайнятість одного із представників позивача - адвоката Сєдова М.В. в іншій справі в інтересах іншої особи в іншому суді.

При цьому позивач ОСОБА_1 та другий представник останньої адвокат Артьомов О.І. (який вважається повідомленим апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи у дане судове засідання в силу вимог ст. 130 ч. 5 ЦПК України через свого довірителя позивача ОСОБА_1 ) про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, адвокат Артьомов О.І. клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. подала апеляційному суду заяву (а.в.м.с. 85), в якій просила у зв`язку з епідеміологічною ситуацією на захворювання COVID-19 розглядати дану справу без її участі.

Апеляційний суд не визнавав явку будь-кого із учасників цієї справи обов`язковою.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Неявка одного із представників позивача у дане судове засідання, який надав перевагу іншій справі в інтересах іншої особи в іншому суді, при вищевикладених обставинах не перешкоджає розгляду цієї справи апеляційним судом у даному судовому засіданні.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: у задоволенні клопотань позивача ОСОБА_1 та представника останньої адвоката Сєдова М.В. про відкладення розгляду цієї справи відмовити, заяву третьої особи (нотаріуса) задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи за присутністю представника апелянта ТОВ «НИК2020», який не є учасником цієї справи, - адвоката Мульченка Є.В. (а.в.м.с. 50-51).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта ТОВ «НИК2020» - адвоката Мульченка Є.В., який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що суд першої інстанції у забезпечення вищезазначеного позову позивача у цій справі наклав арешт на майно ТОВ «НИК2020», як юридичної особи, яка не є учасником цієї справи, що порушує права цієї юридичної особи, також, це майно не є предметом спору сторін у цій справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «НИК2020» у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1, 3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи у цій справі заяву позивача про забезпечення позову у вищезазначений спосіб, керувався ст. ст. 81, 149-153, 260, 353 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

П. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальнаможливістьзахиститисвої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язків елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Ст. 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засібце запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, як би стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

18 червня 2020 року ТОВ «Компанія «Шанс» ОСОБА_2 вчинено дії спрямовані на відчуження майна, яке належить на праві власності товариству, засновниками якого були ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Останній в свою чергу неправомірно здійснив дії спрямовані на виключення померлого із числа учасників товариства.

15 червня 2020 року створено ТОВ відповідальністю «НИК2020», про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис за № 1 049279.

У відомостях про засновників (учасників) товариства «НИК2020» зазначено, що засновниками (учасниками) товариства є ОСОБА_5 Адреса засновника: АДРЕСА_3 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 1000.00 грн. та товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Шанс" Код ЄДРПОУ засновника: 3007750, адреса засновника: 69067, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Заводський район, вулиця радіаторна, будинок 48А, розмір внеску до статутного фонду (грн.): 40000.00 грн..

У відповідності до умов протоколу № 1 установчих зборів засновників ТОВ «НИК2020», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Шанс» передало, а ТОВ «НИК2020» прийняло до статутного капіталу ТОВ «НИК2020» наступне нерухоме майно:

- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м;

- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 150,5 кв. м, що належать ТОВ «Компанія «Шанс»

на праві власності на підставі договору №955 купівлі - продажу державного майна шляхом викупу, посвідченого Лучко Н.Г. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 25 квітня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №470.

Крім того, для проведення передачі зазначеного майна, відповідачем вчинено дії спрямовані на оцінку майна, виконано грошову оцінку нерухомого майна, яка склала 40000,00 грн.

Тобто дослідивши акт приймання передачі нерухомого майна, внеску до Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «НИК2020», можливо дійти висновку про намагання відповідача та ТОВ «Компанія «Шанс» вчинити дії спрямовані на унеможливлення в подальшому позивачем скористатись власними правами відносно майна, яке належить товариству «Компанія «Шанс» на праві власності та відповідно, позивач та відповідач у справі мають пряме пропорційне право на володіння та розпорядження майном належним товариству.

Разом з заявою про забезпечення позову позивач надав витяг з реєстру нерухомого майна згідно якого за ТОВ «НИК2020» () зареєстровано майно, яке передано від ТОВ «Компанія «Шанс» () на його користь згідно акту приймання передачі нерухомого майна, внеску до статутного капіталу, який підписаний відповідачем ТОВ «Компанія «Шанс» та відповідачем ОСОБА_6 18 червня 2020 року.

Зазначене майно може бути продано або якимось іншим чином відчужене, що в подальшому призведе до не виконання рішення суду та порушення прав позивача.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд першої інстанції вважав, що заява представника позивача про забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції у цій справі вимогам законності та обґрунтованості не відповідає.

В ухвалі на стадії вирішення питання про забезпечення позову позивача у цій справі суд першої інстанції:

- не мав права надавати оцінки законності (незаконності) дій відповідачів ТОВ «Шанс» та ОСОБА_2 ;

- а мав лише встановити: чи існує у цій справі будь-який дійсний спір між позивачем ОСОБА_1 та власником ТОВ «НИК2020», який не є учасником цієї справи, взагалі та у тому числі з приводу нежитлових приміщень № 6 площею 35,6 кв. м та № 7 площею 150,5 кв. м у нежитловому приміщенні літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;

- чи є ці нежитлові приміщення предметом спору у цій справі між учасниками цієї справи позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ТОВ «Компанія «Шанс» та ОСОБА_2 .

Оскільки, висновки суду першої інстанції

про співмірність вищезазначеного виду забезпечення позову (накладення арешту на вищезазначені нежитлові приміщення, які є власністю ТОВ «НИК2020», який не є учасником цієї справи), про якій просила позивач у цій справі, та який застосував суд першої інстанції,

позовним вимогам позивача у цій справі (про визнання права власності на спадщину за законом, яка складається з 50 часток у Статутному капіталі ТОВ «Компанія «Шанс», ідентифікаційний код юридичної особи 30077507, місцезнаходження: 69067, м. Запоріжжя, вул. Радіаторна, буд. 48а, що становить 50% Статутного капіталу Товариства та складає 17269,50 грн.),

ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Апеляційним судом встановлено, що останні є неспівмірними, а тому суд першої інстанції в силу вимог ст. 150 ч. 3 ЦПК України мав відмовити позивачеві у забезпеченні її вищезазначеного позову саме у такий спосіб у цій справі, яким, безумовно, порушені права власника цих нежитлових приміщень - ТОВ «НИК2020», який не є учасником цієї справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ТОВ «НИК2020», який не є учасником цієї справи, але права якого ухвалою суду першої інстанції у цій справі, яка є предметом апеляційного оскарження, порушені, ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом нового судового рішення у вигляді постанови, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ТОВ «НИК2020» (ЄДРПОУ 43662802, 69106, м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, б.19), а саме:- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м; - нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 150,5 кв. м, слід відмовити.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 не позбавлена права у цій справі у передбачені ЦПК України строки уточнювати (змінювати) позовні вимоги, заявляти перед судом першої інстанції клопотання про залучення у цій справі в якості співвідповідача ТОВ «НИК2020» та повторно звертатись до суду першої інстанції для вирішення питання про забезпечення позову, або вирішувати питання з ТОВ «НИК2020» в іншій справі шляхом подачі відповідного позову.

Керуючись ст. 12, 81-82, 89, 367-368, 371 - 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НИК2020» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2020 року про забезпечення позову у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ТОВ «НИК2020» (ЄДРПОУ 43662802, 69106, м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, б.19), а саме:- нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м; - нежитлове приміщення, літ.А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 150,5 кв. м, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 01.03.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.