ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2251/21 Справа № 201/6648/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року про передачу справи на розгляд іншого суду

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів передано за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що правові підстави для передачі справи на розгляд іншого суду відсутні.

Позивач своїм правом, передбаченим положенням статті 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористався.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач у встановлений законом строк не звернувся до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції посилався на те, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу грошових коштів, що були передані відповідачу за нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому дійшов висновку, що дана справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, вважав, що справа має бути розглянута за правилами виключної підсудності встановленими ст. 30 ЦПК України та на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України передав справу на розгляд до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи вважає наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Визначити підсудність суду означає з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом, встановленим статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України (правила виключної підсудності) позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як убачається з матеріалів справи, у липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, посилаючись на те, що 10 березня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір, який був оформлений у вигляді розписки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався продати ОСОБА_2 у розстрочку квартиру АДРЕСА_2 .

На виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді завдатку на загальну суму 33 500,00 доларів США.

Після цього, позивач звернувся до відповідача з вимогою укласти договір купівлі-продажу квартири, проте відповідач відповів відмовою, посилаючись на відсутність необхідних документів. В подальшому відповідач взагалі почав ухилятися від спілкування, на телефонні дзвінки не відповідав.

У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 33 500,00 доларів США.

Колегія суддів звертає увагу, що вимог щодо нерухомого майна позовна заява не містить.

При цьому, обравши способом захисту норми статті 1212 ЦК України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави та статті 1213 ЦК України щодо зобов`язання набувача повернути потерпілому безпідставне набуте майно, позивач під майном мав на увазі грошові кошти, що вбачається із позову.

Відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Наслідки передачі справи до іншого суду передбачені статтею 32 ЦПК України.

Відповідно до частини першої цієї норми спори між судами про підсудність не допускаються. Згідно з частиною другою статті 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Недопустимість суперечок про підсудність означає, що суд, якому передана справа, не має права відмовити у прийнятті надісланої до нього справи, навіть якщо вважає таку передачу безпідставною.

З матеріалів справи убачається, що після передачі справи на розгляд іншого суду, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання на 10 листопада 2020 року (а.с.28). Підготовче засідання неодноразово відкладалось, в тому числі у зв`язку з поданням позивачем уточненої позовної заяви, предмет та підстави позову не змінені, також не змінено склад відповідачів (а.с.59).

Тобто відсутні підстави встановлення виключної підсудності при розгляді даної справи.

Також, колегією суддів установлено, що розгляд справи по суті ще не відбувся.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року про передачу справи на розгляд іншого суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко