ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/371/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року про закриття провадження (суддя Продан Б.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача Чорноострівська селищна рада Хмельницького району, про зобов`язання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні криницею,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року у даній справі провадження закрито.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 1 лютого 2021 року ОСОБА_1 , яка не була учасником справи, але вважає, що її права порушені, поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить її скасувати.

Вважає вказану ухвалу незаконною та передчасною.

Апелянт посилається на те, що вона є донькою позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є спадкоємцем і правонаступником позивача, чиї права та інтереси безпосередньо порушено відповідачем, оскільки після смерті матері апелянт прийняла спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га за тією ж адресою.

Свідоцтва про право на спадщину підтверджують факт правонаступництва шляхом прийняття спадщини та переходу спадкових прав.

Вважає, що у даній справі правовідносини допускають правонаступництво.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні криницею, просила зобов`язати останню знести збудований зі сторони дороги по АДРЕСА_1 металевий паркан і в такий спосіб усунути перешкоди в користуванні сільською криницею (а. с. 2-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 184).

У клопотанні від 26 лютого 2020 року представник позивача просив суд зупинити провадження до залучення до участі у справі правонаступника (а. с. 183).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 лютого 2020 року вказане вище клопотання залишено без задоволення (а. с. 189).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року провадження у даній справі закрито (а. с. 190).

Закриваючи провадження суд виходив з того, що позивач у справі померла, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, тому закриття провадження не суперечить вимогам ст. 255 ЦПК України.

Однак, з таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

З позову ОСОБА_2 вбачається, що її вимоги зводились до захисту порушеного, на її думку, права користування нею та громадою села сільською криницею.

Аналіз наведених вище норм закону та позовних вимог ОСОБА_2 приводить до висновку, що право користування, якого були позбавлені позивач ОСОБА_2 та мешканці села внаслідок дій відповідача, про що зазначено в позові, не відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, мотивуючи своє рішення тим, що спірні правовідносини у даній справі не допускають правонаступництва.

За вказаних вище обставин суд першої інстанції повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 251 ЦПК України, якою передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Провадження у праві зупиняється до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника, що визначено пунктом 1 частини 1 статті 253 ЦПК України.

Тому у суду першої інстанції не було підстав для закриття провадження у даній справі.

Крім того, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати стороні можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та може розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправильне тлумачення Хмельницьким міськрайонним судом положень п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, внаслідок чого оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою у зв`язку з чим, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк