Справа № 334/4482/20
Пр. № 2/336/479/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 5975 грн. у відшкодування в порядку регресу сплаченої страхової суми.

Позов поданий до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

В позові зазначив, що 19 лютого 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «DAEWOO-FSO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 28 березня 2019 року по вулиці Гребельній в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів «AUDI A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та забезпеченого транспортного засобу, яким керувала відповідач в справі. Внаслідок аварії автомобіль «AUDI A6» зазнав технічних ушкоджень. Вина відповідача у порушенні правил безпеки руху, що перебувають у причинному зв`язку з аварією, підтверджується спільно складеним учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) від 28.03.2019 року. Вказана подія визнана страховим випадком і відповідно до платіжного доручення № 798 від 20.05.2019 року позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування в сумі 11950 грн. Договір страхування був укладений з ОСОБА_2 як пенсіонером - громадянином України на підставі положень пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків за умови, що страхувальником є, зокрема, пенсіонер. Проте така пільга надається за умови особистого керування транспортним засобом особою, що належить до перелічених в цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Оскільки вказана вимога була порушена відповідачем, яка безпосередньо керувала забезпеченим автомобілем, у відповідності до пункту 38-1.1 статті 38-1 Закону вона зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в сумі 5975 грн. Окрім того позивач просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2000 грн. та витрат з отримання професійної правничої допомоги в сумі 2000 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2020 року позовну заяву передано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2020 року позов прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач звернулась з аналогічною заявою в частині прохання про проведення судового розгляду без її участі.

За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішувати справу у відсутність її учасників.

З відзиву відповідача випливає, що наступного дня після події дорожньо-транспортної пригоди, коли вона з`явилась до позивача, їй не було роз`яснено зміст пункту 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про обов`язок компенсувати страховій компанії вартість 50 відсотків страхового відшкодування, за умови обізнаності про який вона б клопоталася про призначення товарознавчої експертизи та проведення незалежної оцінки відновлювального ремонту автомобіля потерпілого. Між тим, за консультаціями майстрів-практиків, а також відомостями в мережі інтернет вартість ремонту заднього бамперу становить не більше 3000-4000 грн. Окрім того, є надто високою вартість витрат з отримання професійної правничої допомоги, яка є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також ціною позову.

У зв`язку з викладеним просить врахувати означені обставини при вирішенні справи.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 11 травня 2016 року між позивачем та між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «DAEWOO-FSO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 28 березня 2019 року по вулиці Гребельній в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів «AUDI A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та забезпеченим транспортним засобом, яким керувала відповідач в справі. Внаслідок аварії автомобіль «AUDI A6» зазнав технічних ушкоджень. Вина відповідача у порушенні правил безпеки руху, що перебувають у причинному зв`язку з аварією, підтверджується спільно складеним учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) від 28.03.2019 року. Вказана подія визнана страховим випадком і відповідно до платіжного доручення № 798 від 20.05.2019 року позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування в сумі 11950 грн. (а. с. 6-13).

Правовідносини, що витікають з договору страхування, внормовані Главою 67 ЦК України.

У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону.

Статтею 999 ЦК України встановлено обов`язкове страхування, в силу якої законом може бути встановлений обов`язок фізичної особи або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи.

З преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випливає, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 999 ЦУК України).

Перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки встановлений статтею 993 ЦК України, відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38-1 Закону встановлено відповідальність за порушення умов страхування.

Підставою для подання страховиком позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу в силу п. 38-1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є здійснення страховиком страхового відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту) керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння під час дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено судом, договір страхування між позивачем та ОСОБА_2 укладений з використанням положень ст. 13.2 Закону як з особою, що в силу вказаної норми має право на зменшення розміру страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування на 50 відсотків.

Умовою надання вказаної пільги є особисте керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Між тим судом встановлено, що забезпеченим транспортним засобом в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керувала відповідач, що в силу наведеної статті спеціального Закону виключає отримання вказаної пільги та дає всі підстави для застосування положень статті 38-1. про відповідальність за порушення умов страхування.

За вказаних обставин вимога позову є такою, що ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

На вказаний умовивід суду не впливають твердження відповідача про необ`єктивність оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, оскільки всупереч вимог законодавства про змагальність цивільного процесу, вона не підкріплює ці твердження жодними фактичними даними.

Разом з тим оцінка вартості спричиненої дорожньо-транспортною пригодою шкоди здійснена у відповідності до вимог закону, тому вказане джерело доказів суд оцінює як належне та допустиме.

Судовий збір, оплачений позивачем, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, яка відноситься до судових витрат і у відповідності до ст. 141 ЦПК України повинна бути покладеною на відповідача у випадку задоволення позову, суд виходить з такого.

Як випливає з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до наданого суду договору про надання правової допомоги від 12.05.2020 року адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту всі види правничої допомоги, передбаченої законодавством (а. с. 14).

З акту прийому-передачі виконаних робіт від 12.05.2020 року слідує, що вартість послуг, наданих адвокатом, до яких входить підготовка позову до Ленінського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про відшкодування частини виплаченого страхового відшкодування, становить 2000 грн.

Означену суму сплатив позивач у відповідності до квитанції до прибуткового касового ордера (а. с. 15-16).

Право суду зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони у випадку недотримання вимог частини 4 ст. 137 ЦПК України , яка передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4), встановлено частиною 5 вказаної статті.

Розв`язуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує їх (витрат) співмірність із наведеними в частині 4 ст. 137 ЦПК України чинниками та вважає, що домірним сукупності наведених в ній показників є сума правової допомоги в розмірі 1000 грн., який належить покласти на ОСОБА_1 , присудивши цю сумуз неї позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 979, 980, 993, 1191 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», , м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, 5975 грн. страхового відшкодування, 2102 грн. судового збору, 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Решту вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива