Справа № 939/449/21
УХВАЛА

25 лютого 2021 року

Суддя Бородянського районного суду Київської області Міланіч А.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Прокуратури Попільнянського району Житомирської області, Київського апеляційного суду, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути на відшкодування завданої діями відповідачів моральної шкоди: з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції 350 000 грн., з Прокуратури Попільнянського району Житомирської області 350 000 грн., з Київського апеляційного суду 50 000 грн. В обгрунтування позовних вимог до Київського апеляційного суду позивач посилається на неправомірні дії суддів даного суду, вчинених ними при перегляді постанови Бородянського районного суду від 3 березня 2018 року про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності, а саме тривалий час виготовлення рішення апеляційного суду.

Дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно частини 11 статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, по своїй суті, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію спокійно та незалежно.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України, № 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення статей 1174 і 1176 Цивільного кодексу України. Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду покладається на державу, а не на суд.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 вказано, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Такий же правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 454/1008/16-ц.

У зв`язку з викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що спір в частині вимог ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду не носить цивільно-правового характеру, що виключає можливість вирішення його у порядку ЦПК України, а відтак у відповідності до вимог ст.186 ЦПК України у відкритті провадження у справі в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Прокуратури Попільнянського району Житомирської області, Київського апеляційного суду, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, в частині вимог ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

СуддяА. Міланіч