Постанова

Іменем України

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 274/6264/16-ц

провадження № 61-16506св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області,

третя особа - Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в складі судді Вдовиченко Т. М. від 17 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду в складі колегії суддів Талько О. Б., Шевчук А. М., Коломієць О. С. від 01 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої вона прийняла спадщину, оскільки на час смерті проживала разом з нею у житловому будинку АДРЕСА_1 . У цьому житловому будинку була зареєстрована її сестра ОСОБА_2 , яка пообіцяла, що після оформлення документів про право власності на спадкове майно на своє ім`я, подарує вказаний житловий будинок їй. Проте, оформивши свої спадкові права, сестра одноосібно заволоділа цим житловим будинком й не бажає виконувати домовленість щодо укладання договору дарування житлового будинку. ОСОБА_1 також вказує, що на час смерті матері право власності на вказаний житловий будинок не було зареєстровано у встановленому законом порядку, правовстановлюючі документи були оформлені на ім`я її матері вже після того як остання померла. Так, 09 грудня 2005 року головою Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району видане свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на даний житловий будинок. Підставою для видачі цього свідоцтва зазначене рішення виконавчого комітету Великонизгірецької сільської ради № 37 від 20 жовтня 2005 року. Оскільки рішення, на підставі якого на ім`я ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , виконавчим комітетом не приймалось, а оформлення права власності на вказане нерухоме майно на ім`я матері порушує її житлові та майнові права, ОСОБА_1 просила визнати недійсним та скасувати зазначене свідоцтво.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що видачею спірного свідоцтва про право власності на житло не порушуються житлові та майнові права ОСОБА_1 , та визнання недійсним й скасування цього свідоцтва не створюватиме для неї жодних правових наслідків.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року без змін.

Апеляційний суд погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в позові зазначив про те, що позивач не набула у встановленому законом порядку права власності на частку в спірному житловому будинку, оскільки вибула з членів колгоспного двору, в подальшому не прийняла спадщину після смерті батька та відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

02 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 917/927/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) та порушення судами норм процесуального права, а саме суд необґрунтовано відхилив клопотання заявника про відкладення розгляду справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 274/6264/16-ц з Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_3

09 грудня 2005 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № НОМЕР_1 (колишній АДРЕСА_1 . Указане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Великонизгірецької сільської ради № 37 від 20 жовтня 2005 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї матері, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2

27 грудня 2005 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини після смерті матері.

Рішенням цього ж суду від 30 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Великонизгірецької сільської ради від 20 жовтня 2005 року № 37.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тобто, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі.

За змістом статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Привальними є висновки судів попередніх інстанції про те, що позивачкою в порушення статті 81 ЦПК України не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що видача виконкомом Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок від 09 грудня 2005 року, на ім`я матері позивачки, порушує житлові та майнові права останньої, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 , не є власником вищевказаного житлового будинку, від отримання спадщини після смерті матері відмовилась в добровільному порядку. Визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з підстав відсутності волевиявлення виконкому Великонизгірецької сільської ради - рішення № 37 від 20 жовтня 2005 року про оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_3 ніяких правових наслідків, в тому числі житлових та майнових, для позивачки не несе, оскільки єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є відповідачка ОСОБА_2 , яка на даний час є власником спірного житлового будинку.

Таким чином, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що видачею спірного свідоцтва не були порушені права ОСОБА_1 .

Доводи позивача про те, що вона прийняла спадщину після смерті свого батька, відтак має право на частку в спірному житловому будинку, не заслуговують на увагу з огляду на те, що на час смерті батька ОСОБА_1 не була зареєстрована у даному житловому будинку, доказів про прийняття нею спадщини після його смерті, матеріали справи не містять.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Оскаржувані судові рішення містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частиною першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені в постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун