Справа № 296/5354/19
УХВАЛА

"07" червня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі Рабчинській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 13.08.2020р. заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2019р. у справі №296/5354/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Скасовано заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2019р. у справі №296/5354/19 за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

В судові засідання 11.02.2021р., 10.03.2021р., 07.06.2021р. позивач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 повідомлялась судовою повісткою, яка направлялась на адресу, зазначену в позові: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявної іншої адреси місця проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, виклик позивача в судове засідання 11.02.2021р. судом здійснено з використанням засобів мобільного зв`язку на номер тел. позивача НОМЕР_1 , про що свідчить оформлена секретарем судового засідання телефонограма (а.с.113).

Отже, слід дійти висновку, що позивач про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Як свідчать матеріали справи, із заявами про розгляд справи за відсутності позивач до суду не зверталась, про причини неявки суд не повідомляла.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5ст.142 ЦПК України), а для позивачаце право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2ст.257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України, суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Позивач є ініціатором даного спору, а отже розгляд даної цивільної справи має першочерговий інтерес саме для позивача. Разом з цим, сторона позивача всіляко затягує розгляд справи, не з`являючись до суду. Отже, позивач не демонструє своєю поведінкою зацікавленості у своєчасному та об`єктивному розгляді судом його позову.

Згідно п.3 ч.1ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд звертає увагу, що нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи, оскільки неможливо з`ясувати позицію позивача щодо заявлених позовних вимог та встановити всі обставини, що мають значення для справи.

Вказане свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, оскільки це передбачено законом, не порушує прав сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, а також не позбавляє права позивача звернутися до суду повторно.

Відповідно до ч.2 ст.257ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,12,13,18,43,64,128,223,257,258-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя В. П. Маслак