Ухвала

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 752/22080/16

провадження № 61-2031ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самбур Марія Михайлівна, на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Тетяна Павлівна, про визнання правочину недійсним та витребування нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Акціонерне товариство «CGM Czech a.s.» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Т.П., про визнання правочину недійсним та витребування нерухомого майна.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року скасовано і ухвалено нове, яким позов Акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 31 жовтня 2014 року між Акціонерним товариством «CGM Czech a.s.» та ОСОБА_3 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію індексний номер 27669196 від 29 грудня 2015 року за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , здійснену на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 225, виданого 29 грудня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурлак О. В.

Витребувано із володіння ОСОБА_2 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , у власність Акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» квартиру АДРЕСА_1.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року касаційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року залишено без змін.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самбур М. М., і яка є особою, яка не брала участі у справі, звернулася доВерховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року. У касаційній скарзі зазначено, що суд апеляційної інстанції прийняв постанову про вилучення у відповідачів майна, яке їм було відчужено ОСОБА_1 , і саме таке судове рішення безпосередньо впливає на її права та обов`язки, оскільки як у ОСОБА_2 , так і у ОСОБА_3 на даний час виникло право на відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 продажом квартири АДРЕСА_1 . Тому ОСОБА_1 вважає, що незалучення її Київським апеляційним судом до участі у цій справі позбавило можливості давати пояснення та надавати докази по суті справи. Просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року та залишити в силі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як убачається з поштового конверту, касаційну скаргу здано на пошту 07 лютого 2021 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.

Заявник протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та наданням відповідних доказів.

Окрім цього, подана касаційна скарга не відповідає вимогам закону ще й з інших підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самбур М. М., не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

За подання касаційної скарги справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 35 265,49 грн (17 632,74 ? 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самбур М. М., в поданій касаційній скарзі предметом касаційного оскарження вказує рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, в той час, як у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, а рішення Голосіївського районного суду від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

У зв`язку з цим заявнику необхідно усунути зазначені вище недоліки касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самбур Марія Михайлівна, на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 30 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк