З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1456/20
19 лютого 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником домоволодіння на АДРЕСА_1 . Відповідач є його знайомим, який попросив на кілька тижнів зареєструвати його у своєму помешканні. Разом з тим, жодного дня відповідач у його будинку не проживав, а тому втратив право на користування його житлом. Оскільки через реєстрацію відповідача у його будинку він не може реалізувати свої права, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює йому незручності, просить позов задовольнити.
В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з викладених підстав, просить позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, у зв`язку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач є власникомдомоволодіння на АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7,8).
За вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який у цьому будинку не проживає, що підтверджується актами органу місцевого самоврядування (а.с.4-6).
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що вона є старостою с.Раковець і їй відомо про реєстрацію відповідача у господарстві позивача. Наголосила, що відповідач у господарстві позивача не проживав й не проживає.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивача, часто бувають у нього дома, однак ніколи не бачили відповідача в будинку позивача.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За змістом ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.319 та ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Стаття 109 ЖК України визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї , а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права будь- яким шляхом, яким власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту такого права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК України у поєднанні зі ст. 64 цього ж кодексу, слід дійти висновку, що положення статей 381, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь- яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї.
Отже, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
Судом встановлено, що предметом спору є житловий будинок, який є власністю позивача. Позивач просить захистити його права як власника відповідно до приписів ст. 391 ЦК України і зазначає, що реєстрація відповідача, який не є членом його сім`ї, у вищевказаному житловому будинку створює для нього перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні його власністю.
За вказаних обставин, суд вважає, що обраний власником спосіб захисту відповідає обсягу його прав відповідно до ст. 321 ЦК України, а відповідач жодних правомочностей щодо житлового будинку (житла) не має.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок на АДРЕСА_1 є власністю позивача, а відповідач зареєстрований у ньому без будь-яких законних підстав, то останнього слід визнати таким, що втратив право на житло.
Отже позов підлягає до задоволення повністю.
На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 150, 156, 169 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , 1977 року народження, таким, що втратив право на користування житлом (житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами) на АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий О. А. Шишко