Номер справи 220/905/20
Номер провадження № 2/220/32/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Чердаклі С.Г.

представника відповідача адвоката Кузнєцової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Великоновосілківської РДА Великоновосілківського району Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та прийняття участі у її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з сином та визначити способи участі у його вихованні та спілкуванні з ним.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.09.2006 року між нею та відповідачем було зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Окрім сина, у неї також є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має вади здоров`я із дня свого народження. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02.07.2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 залишився проживати разом із своїм батьком ОСОБА_3 , який забрав сина без її згоди. З 18.04.2019 року вона виплачує аліменти на утримання сина на користь відповідача згідно рішення суду від 30.05.2019 року. Фактично з самого моменту розлучення у неї з відповідачем почалися непорозуміння щодо її участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідачем створювалися штучні перешкоди для її нормального спілкування із сином. Всі її спроби мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач не бажає її присутності та штучно створює такі обставини, через які вона не може нормально зустрічатися з сином. Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 42 від 22.02.2018 року їй надано право зустрічі з сином, щотижня з 11.00 год. суботи до 12.00 год. неділі, за умов що всі побачення, спілкування відбуватимуться за попередньою домовленістю між нею та відповідачем. Деякий час відповідач сумлінно виконував вище наведене розпорядження. Син приходив до місця її тимчасового помешкання, спілкувався з нею, своєю сестрою, бабусею та прабабусею. Але в подальшому син став відноситися до своєї сестри із грубощами, ображав її, почав грубити їй та бабусі, на зауваження реагував бурхливо з ознаками істеричності, кричав, ображав її та її родину, кидав предмети побуту, закривав двері з гуркотом. Із останніх розмов із сином їй стало відомо, що відповідач та його мати навчають дитину до неповаги як до неї, так і до її родини, настроюють дитину проти неї, психологічно вимушуючи сина відмовлятися від зустрічей з нею та її сім`єю. Протягом останніх трьох місяців вона не має змоги бачити сина, спілкуватися із ним, приймати участь у його вихованні, так як відповідач у телефонній розмові повідомив її, що син не бажає бачити її, після цього перестав відповідати на її дзвінки. Вона намагалася побачитися із сином без попередження, приходила у встановлені Розпорядженням голови райдержадміністрації дні та часи, до місця проживання відповідача, але їй ніхто двері не відкривав. Вона також неодноразово зверталася до служби у справах дітей райдержадміністрації в телефонному режимі, проте на її звернення та допомогу у вирішенні питання щодо досудового врегулювання виниклого спору ніхто не реагував, а порадили напряму звернутися до суду.

Вважає, що має право брати участь у вихованні своєї дитини та на особисте спілкування з сином, а відповідач не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Тому просить зобов`язати відповідача не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та забезпечити безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; безперешкодне проведення літніх канікул з дитиною без участі батька ОСОБА_3 щороку у літній період строком на 20 діб із виїздом за межі України (Грецію до бабусі) із наданням відповідного нотаріально засвідченого дозволу про виїзд дитини у супроводі матері; безперешкодну участь у спільному святкуванні дня народження сина (з можливою участю інших осіб) кожного року 25 серпня з 08 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин; безперешкодну участь у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято України з 08 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин. Також просить зобов`язати відповідача ОСОБА_3 за два дні до дня її зустрічі з сином надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь суму сплачених нею судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 гривень, послуги банку за переказ коштів судового збору у розмірі 20 гривень; правничу допомогу та виготовлення копій додатків у розмірі 590 гривень.

Ухвалою суду від 16.06.2020 року провадження по справі відкрито. Справа призначена до розгляду в підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Залучено в якості третьої особи орган опіки та піклування. Витребувано у органу опіки та піклування висновок щодо участі позивача у вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

20.07.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого з вказаним позовом він не згоден, оскільки вважає його необґрунтованим та безпідставним, а викладені в ньому обставини не відповідають дійсності з огляду на наступне. З 29.08.2008 року по січень 2014 року він проживав з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02.07.2018 року шлюб між ним та ОСОБА_1 було розірвано. Оскільки позивач не приймала участі у матеріальному забезпеченні сина, який після фактичного припинення шлюбних відносин проживав разом з ним і окремо від матері, він звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30.05.2019 року з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Розпорядженням голови Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області № 42 від 22.02.2018 року ОСОБА_1 було надано право зустрічі з сином, а саме: щотижня з 11.00 години суботи до 12:00 години неділі, за попередньою домовленістю між батьками. Зазначає, що законодавець пов`язує право того з батьків, з ким не проживає дитина, на звернення до суду за усуненням перешкод у спілкуванні з дитиною випадку, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди іншому у спілкуванні з дитиною, ухиляючись від виконання рішення органу опіки піклування. Вважає, що такі обставини відсутні, оскільки він жодним чином не перешкоджав та не перешкоджає спілкуванню матері з дитиною, доказів зворотного позивачем не надано, а посилання ґрунтуються виключно на припущеннях, буцімто він налаштовує дитину проти неї та її родичів. Крім того, вважає, що, звертаючись із зазначеним позовом, позивач бажає уникнути тих обмежень, що на неї було покладено державнім виконавцем, і виїхати за кордон, адже в зв`язку з виниклою заборгованістю вона обмежена у виїзді за кордон. Тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог та стягнути з неї понесені ним судові витрати (а.с. 48-50).

08.09.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про допит свідків. У відповіді на відзив позивач зазначила, що у неї сталася заборгованість по аліментам у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, тому вона не має змоги їх виплачувати у повному обсязі. Із акту потреб сім`ї відповідача від 04.04.2019 року (арк. 23-28 додатку до відзиву), вбачається що він та його мати разом з її сином не живуть у такому скрутному становищі як вона. У висновку також вбачається, що батько цілком задовольняє потреби дитини, у хлопчика є все необхідне. Із довідки від 18.06.2018 року (арк. 33 додатку до відзиву) вбачається, що є відповідь служби у справах дітей про те, що відповідач не має права обмежувати спілкування сина з нею. Із довідки лікаря від 04.02.2018 року (арк. 35 додатку до відзиву) вбачається, що син має травму, яку отримав на ігровій площадці. А із довідки лікаря від 16.04.2018 року (арк. 36 додатку до відзиву) вбачається, що на правому стегні сина виявлено гематома. Із заяви позивача до служби у справах дітей від 17.04.2018 року та звернень до поліції (арк. 37-39 додатку до відзиву) та у сукупності із вище наведеними довідками та актам обстежень вбачається, що ще із 2018 року відповідач мав намір ставити їй перепони у спілкуванні із сином. Вважає, що надані відповідачем документи на підтвердження судових витрат не мають відношення до даного позову. Доказів понесених витрат на суму 1620 гривень відповідач не надав. Також не надано доказів витрат правничої допомоги, а це є акт виконаних робіт та касовий приходний ордер особи яка отримала вказану суму коштів на надання правничої допомоги (а.с. 106-107).

Ухвалою суду від 25.09.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про допит свідків.

В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Зазначив, що у сина виникали конфлікти з дочкою позивачки, а тому він не бажає перебувати вдома у матері. Вважає, що підстав для зміни графіку побачень, встановленого Розпорядженням голови Великоновосілківської РДА, немає.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Великоновосілківської РДА в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок, в якому зазначено наступне. 27.11.2020 року на комісії з питань з питань захисту Великоновосілківської райдержадміністрації (далі - комісія) було розглянуто питання щодо вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та визначення способів такої участі. На комісію були запрошені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , адвокат Чердаклі С.Г., адвокат Кузнецова О.П. 17.11.2020 року головним спеціалістом сектору опіки та піклування служби у справах дітей райдержадміністрації відвідано родину ОСОБА_1 , про що складено відповідний акт. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (приватний будинок). Житло має 4 житлові кімнати, санвузол, кухня, коридор. Опалення пічне (опалюється вуглем і дровами). В наявності необхідна побутова техніка (холодильник, телевізор, пральна машина). В деяких кімнатах триває невеликий косметичний ремонт. Мати ОСОБА_1 здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, яка перебуває на індивідуальній формі навчання. Для ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є окрема кімната, чиста постільна білизна, ліжко, одяг, письмовий стіл. В результаті бесіди з`ясовано, що мати бажає спілкуватися з сином без перешкод з боку батька ОСОБА_3 .. Для дітей створені умови для навчання та виховання. 18.11.2020 року головним спеціалістом сектору опіки та піклування служби у справах дітей райдержадміністрації відвідано родину ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (батько), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (бабуся). Квартира складається з 3-х кімнат, санвузла, кухні, коридору. Є необхідна побутова техніка: телевізор, холодильник. Електроопалення. Батько дитини є пасічником (має відповідний паспорт № НОМЕР_1 ), приблизний щорічний дохід становить приблизно 40 тис. грн. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учнем 5 класу Великоновосілківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2; відвідує секцію дзюдо, полюбляє конструювати. Дитина має окрему кімнату, в якій є письмовий стіл, ліжко, постільна білизна, канцелярське приладдя, підручники, шафа з одягом. Вихованням дитини займається батько. Під час розмови з дитиною (розмова відбувалася в присутності батька) стало відомо, що хлопчик не спілкувався з мамою приблизно 2 роки. Також дитина повідомила про те, що боїться залишатися з мамою наодинці під час годин відвідування, відмовляється взагалі спілкуватися з матір`ю, яка проживає окремо від нього. ОСОБА_3 не заперечує проти зустрічей сина і матері. Розпорядженням голови Великоновосілківської райдержадміністрації від 22.02.2018 року № 42 «Про участь у вихованні дитини матері, що проживав окремо» ОСОБА_1 надано право зустрічі з сином щотижня з 11:00 годин суботи до 12:00 годин неділі. Всі побачення, спілкування, відбуватимуться за попередньою домовленістю між батьками. Факту звернення щодо невиконання розпорядження голови Великоновосілківської райдержадміністрації від 22.02.2018 року до Великоновосілківської райдержадміністрації, служби у справах дітей Великоновосілківської райдержадміністрації не було. На підставі вищезазначеного, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, враховуючи рішення комісії від 27.11.2020 року № 18, вважають доцільним залишити ОСОБА_1 графік побачень, встановлений розпорядженням голови Великоновосілківської Райдержадміністрації від 22.02.2018 року № 42, а саме: щотижня з 11:00 годин суботи до 12:00 годин неділі. Всі побачення, спілкування, відбуватимуться за попередньою домовленістю між батьками (а.с. 139-140 ).

Суд, вислухавши позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_9 , дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 12, 58).

Крім того, позивач ОСОБА_1 також має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02.07.2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 11, 59).

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30.05.2019 року з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку (а.с. 13-16, 60).

Розпорядженням голови Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області № 42 від 22.02.2018 року ОСОБА_1 надано право зустрічі з сином ОСОБА_6 , 2009 р.н., щотижня з 11.00 години суботи до 12:00 години неділі, за попередньою домовленістю між батьками (а.с. 17).

З наданих до відзиву на позов постанов державного виконавця Великоновосілківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 10.12.2019 р., 11.10.2019 р., 11.12.2019 р., розрахунку заборгованості по аліментам, довідки державного виконавця про отримання аліментів від 10.02.2020 р., вбачається, що в зв`язку з наявністю у позивача ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів відносно неї встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, полювання, користування зброєю, керування транспортними засобами, накладено арешт на все нерухоме майно (а.с. 65, 66, 67, 69, 71, 73, 74).

Як пояснила позивач, відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином та не виконує розпорядження голови Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 22.02.2018 року.

Натомість, представник відповідача у своїх поясненнях стверджувала, що жодних перешкод у спілкуванні із дитиною не створює та створювати не має наміру.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що є далекою родичкою позивача. Одного разу вона з ОСОБА_1 , яка скаржилась на те, що їй не дають бачитись з сином, приходила до місця мешкання відповідача, проте двері у квартиру їм не відчинили, хоча зі слів сусідів ОСОБА_3 із сином знаходились вдома. Зазначила, що близько трьох років вона взагалі не бачила вдома у ОСОБА_1 її сина.

Судом визнаються безпідставними заперечення представника відповідача про те, що позивачу не чиняться перешкоди у реалізації права на виховання та спілкування з сином, враховуючи те, що відповідачем позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 не визнаються, проти задоволення позову відповідач заперечує, домовленості між сторонами з питання участі матері у вихованні сина не досягнуто.

Думка неповнолітнього ОСОБА_7 щодо його спілкування із позивачем в судовому засіданні не з`ясовувалась, питання з даного приводу сторонами не ставилось.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 8, 9, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи з предмету та підстав позову, суд не приймає до уваги надані відповідачем відзив ОСОБА_1 на позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів, акт та висновок оцінки потреб сім`ї від 03.04.2019 р., характеристику на ОСОБА_7 , заяву ОСОБА_1 до виконавчої служби, копії виписок з амбулаторної карти ОСОБА_1 , оскільки вони не спростовують обставини, що стали підставою для звернення позивачки до суду (а.с. 61, 75-78,79, 82, 83, 84).

Наявна у позивача заборгованість зі сплати аліментів не є підставою для обмеження її у передбаченому законом праві на спілкування з сином та участь у його вихованні.

З матеріалів, доданих відповідачем до відзиву, вбачається, що у 2018 році останній звертався до Служби у справах дітей Великоновосілківської РДА щодо обмеження ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, а також до Великоновосілківського відділу поліції з приводу застосування насильства до ОСОБА_7 з боку її матері. Проведеною перевіркою встановлено відсутність ознак кримінального або адміністративного правопорушення. Зазначене рішення заявником оскаржено не було (а.с. 85-91).

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Згідно висновку органу опіки та піклування Великоновосілківської РДА, останній вважає за доцільне визначити участь позивача ОСОБА_1 у вихованні дитини щотижня з 11:00 годин суботи до 12:00 годин неділі. Всі побачення, спілкування, відбуватимуться за попередньою домовленістю між батьками.

Суд вважає зазначений висновок недостатньо обґрунтованим, з висновку не вбачається, на підставі яких фактичних обставин орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність встановлення участі позивача у вихованні сина тільки протягом вихідних днів, не зазначено причини, з яких малолітній ОСОБА_3 не може святкувати день народження з матір`ю, як і позивач не може брати участь у святкуванні дня народження сина нарівні з його батьком, проводити з ним час у свята та під час канікул, бесіда з малолітнім ОСОБА_3 проводилась спеціалістом сектору опіки та піклування і психологом емоційно-психологічний стан дитини не досліджувався, а тому суд не погоджується з зазначеним висновком.

Суд вважає, що позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні сина може позбавити дитину родинних зв`язків з матір`ю, любові та турботи з її боку.

Право позивача на участь у вихованні сина та спілкуванні з ним гарантується законодавством, а тому вона не повинна доводити його виникнення чи наявність будь-якими іншими засобами доказування.

Доказів неможливості реалізації позивачем її права, передбаченого ст.ст. 151, 153 СК України, відповідачем не надано, як і доказів того, що позивач, спілкуючись з сином, діє всупереч його інтересам, або їх спілкування буде перешкоджати нормальному розвитку дитини.

Визначаючи спосіб участі позивача у вихованні сина, суд враховує зазначені вище обставини, наявність неприязних відносин між сторонами, а також те, що неповнолітній ОСОБА_3 досяг одинадцятирічного віку, жодними розладами чи вадами розвитку не страждає, особливого догляду не потребує, а тому перешкод у спілкуванні позивача з ним окремо від батька не вбачається.

Враховуючи рівність прав обох батьків на спілкування з дитиною, в тому числі протягом вихідних, святкових та неробочих днів, у день народження сина, періоду літніх канікул, з урахуванням позовних вимог, з метою поновлення зв`язку позивачки із сином, суд вважає необхідним і достатнім визначити позивачу спосіб участі у вихованні сина шляхом надання їй можливості безперешкодно бачитись, спілкуватись та спільно проводити час з сином ОСОБА_6 без присутності батька,в тому числі за місцем проживання матері, кожну неділю місяця в період часу з 15.00 години до 20.00 години, у день народження ОСОБА_7 кожного непарного року, 20 діб в період літніх канікул ОСОБА_7 в межах території України, у дні офіційних державних свят: парні святкові і неробочі дні, а також 25 грудня кожного року, з 10.00 години до 19.00 години.

На погляд суду, при даному, визначеному судом, способі участі позивача у вихованні сина, який в першу чергу відповідає інтересам самої дитини, якій необхідна увага та підтримка обох батьків, буде дотриманий розумний баланс на участь у його вихованні як позивача, так і відповідача. В такому разі відповідач матиме безперешкодне спілкування з дитиною протягом робочих днів тижня, та у суботу, а також у непарні святкові і неробочі дні та протягом літніх канікул дитини, за виключенням 20 днів, які він проводитиме з матір`ю. При визначенні графіку спілкування сторін з сином у святкові та неробочі дні суд враховує їх кількість відповідно до ст. 73 КЗпП України. При визначенні часу спілкування позивача з матір`ю у вихідні дні суд враховує відносини, що склалися на даний час між позивачем та її сином, а тому вважає доцільним перебування неповнолітнього ОСОБА_7 у нічний час за місцем мешкання батька.

На погляд суду, при данному, визначеному судом, способі участі позивача у вихованні сина, який в першу чергу відповідає інтересам самої дитини, буде дотриманий розумний баланс на участь у його вихованні як позивача, так і відповідача.

При цьому, суд звертає увагу сторін, що встановлення вищевказаного способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином не перешкоджає їм у подальшому ставити питання про збільшення чи відповідно зменшення часу спілкування.

Суд наголошує сторонам, що не зважаючи на встановлений спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином, вони не позбавлені можливості самостійно, за взаємною згодою та у позасудовому порядку, визначати додаткові способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином.

Приймаючи до уваги стосунки позивача з відповідачем, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що при зустрічах з дитиною не потрібно травмувати дитячу психіку, з`ясовувати стосунки в її присутності, налаштовувати її один проти одного, оскільки дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками.

З приводу позовних вимог в частині надання можливості безперешкодного проведення літніх канікул з дитиною без участі батька ОСОБА_3 щороку у літній період строком на 20 діб із виїздом за межі України (Грецію до бабусі) із наданням відповідного нотаріально засвідченого дозволу про виїзд дитини у супроводі матері, суд зазначає наступне.

Порядок виїзду малолітньої дитини за межі України визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Так, п. 4 зазначеної Постанови визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Докази наявності між сторонами спору щодо можливості виїзду сина сторін за межі України з позивачем, зокрема, докази відмови відповідача надати нотаріально посвідчену згоду із зазначенням конкретного періоду перебування у цій державі, суду не надані.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Безпідставними також є вимоги позивача про зобов`язання відповідача ОСОБА_3 за два дні до дня зустрічі позивача з сином надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин, оскільки судом визначено дні спілкування матері з дитиною і відповідач повинен виконувати рішення суду і зобов`язаний повідомляти матір у разі неможливості надання їй дитини у визначені дні і без судового рішення в цій частині.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 840,80 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 590,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та актом виконаних робіт (а.с. 5, 23, 24).

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування їй витрат в розмірі 20 грн., пов`язаних з послугами банку за переказ коштів судового збору, оскільки зазначені витрати не віднесені до судових відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81,141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_7 .

Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом надання їй можливості безперешкодно бачитись, спілкуватись та спільно проводити час з сином ОСОБА_6 без присутності батька,в тому числі за місцем проживання матері, наступним чином:

-кожну неділю місяця в період часу з 15.00 години до 20.00 години;

-у день народження ОСОБА_7 кожного непарного року (2021, 2023, 2025 і т.п.);

-20 діб в період літніх канікул ОСОБА_7 в межах території України;

-у дні офіційних державних свят: парні святкові і неробочі дні, а також 25 грудня кожного року, з 10.00 години до 19.00 години.

За результатами домовленості між батьками період відпочинку дитини з матір`ю може бути змінений.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 590,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2021 р.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Якішина