Справа № 126/2377/19
Провадження № 2/126/28/2021
"23" лютого 2021 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Губко В. І.
секретар Бурлака А. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 14.12.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
До матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду власноруч підписану відповідачем, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.
Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила.
Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення.
Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 14.12.2010 року звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номера, згідно якої отримала кредит у розмірі 4300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Згідно вказаної заяви сторонами було обумовлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 2,5% місячних на залишок заборгованості та умови нарахування штрафу за порушення грошового зобов`язання.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.
Одночасно з підписанням заяви, 03.02.2011 відповідач підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 2,5% в місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; встановлено порядок пені за несвоєчасне погашення заборгованості (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн та більше; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме 500 грн+5% від суми позову, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо.
Сторони (АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 ) погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 14.12.2010.
На підставі цієї заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку, що також підтверджується випискою по рахунку.
Крім того, відповідач приєдналася до нових Умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 14.12.2010 року.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ( ч. 1 ст. 638 ЦК україни).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 79 ЦПК України).
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів: анкети-заяви, в якій міститься відмітка про отримання кредитної картки «Універсальна»; підписаної позичальником Довідки про умови кредитування; розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки та використання встановленого кредитного ліміту.
Відтак, з огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже суд приходить до висновку, що позивачем доведено розмір заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2603,20 грн., що відповідає наданому розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.12.2010 року, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.
Що стосується процентів та проведеного позивачем розрахунку їх розміру, то суд враховує, що ст.1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Як уже зазначалося вище, сторони обумовили розмір процентів та довідка про умови кредитування, яка підписана позивальником разом із заявою про приєднання, дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 30 % річних ( 2,5% місячних).
Суд звертає увагу, що договір укладений сторонами в 2010 році, тобто до прийняття та набрання чинності Закону №661-УІ, яким введена в дію ст.1056-1 ЦК України.
Разом з тим, за змістом ст.627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повній мірі.
Стосовно вимог позову про стягнення із відповідача штрафів: 500 грн. штраф (фіксована складова), 928,54 грн. (процентна складова) та пені в розмірі 2934,94 грн. слід зазначити наступне:
З огляду на підписання позичальником ОСОБА_1 одночасно з заявою Довідки про умови кредитування, слід дійти висновку, що сторони погодили умови договору по нарахуванню процентів, пені та штрафів.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
З огляду на викладене позовна вимога в частині стягнення штрафу (фіксована складова)в розмірі 500 грн. не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак погоджена сторонами умова про нарахування штрафу (фіксована частина) в твердій грошовій сумі прямо суперечить нормам закону, а, як зазначено в частині 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу.
Стосовно вимоги про стягнення штрафу (процентна складова) в розмірі 928,54 грн, слід зазначити наступне:
Відповідно до погоджених сторонами Умов кредитування, зазначених в підписаній позичальником ОСОБА_2 довідці про умови кредитування сторони домовилися, що штраф складатиме 5 % від суми позову, а тому в даній частині позов підлягає до задоволення .
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003/цс-15 та у постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 765/2104/13-ц.
Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» нарахування пені та штрафів передбачено за одне і теж порушення - прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.
Отже, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції позивач сплатив 1921 грн. судового збору, його позовні вимоги задоволені на 82,82 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1590,97 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 81, 263, 265, 279, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 1590 грн. ( одна тисяча п`ятсот дев`яносто грн. 97 коп.) витрат зі сплати судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до п.15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами ,що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В. І. Губко