Провадження № 2/344/1325/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КМП "Надвірнянська Центральна районна лікарня" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до КМП "Надвірнянська Центральна районна лікарня" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позовні вимоги мотивував тим, що він працював на посаді інженера центру нефрології та діалізу КНП «Надвірнянська ЦРЛ». Наказом директора КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» №92-к від 16 березня 2020 року «Про припинення трудового договору» позивача звільнено з посади інженера центру нефрології та діалізу КНП «Надвірнянська ЦРЛ» з 17 березня 2020 року за п.1 ст.40 КЗпП України- у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників. Листом від 13 січня 2020 року №б/н за підписом директора КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» Ємельянчука С.В. позивача повідомлено про наступне звільнення з займаної посади інженера нефрології та діалізу КНП «Надвірнянська ЦРЛ» та запропоновано посади які є вакантними станом на 13.01.2020 року. Про ознайомлення із звільнення його з займаної посади він розписався 13.01.2020 року. Від запропонованих посад не відмовлявся, але і не надавав згоди. Він є членом первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня», зазначає, що він не був присутній при розгляді подання роботодавця профкомом первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» про його звільнення, і його ніхто не повідомляв про засідання профкому з цього питання. За його заявою Радою профспілок Івано-Франківської області проведено перевірку щодо законності його звільнення. Відповідно до відповіді Ради профспілок Івано-Франківської області від 09.04.2020 року №02/29 встановлено, що профспілковий комітет КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» станом на 17 березня 2020 року без поважних причин подання директора КНП не розглянув. Оскільки наслідки порушення 15-денного строку розгляду подання роботодавця не встановлені, а тому слід вважати, що якщо протягом 18- денного строку власник не одержить рішення про відмову в дачі згоди на звільнення, він може вважати, що виборний орган первинної профспілкової організації дав таку згоду. Зазначає, що профком первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» цього строку не порушив, а тому процедура його звільнення була грубо порушена роботодавцем. Своє звільнення з займаної посади вважає не законним та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 92-к директора КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» від 16 березня 2020 року «Про припинення трудового договору» і його звільнення з посади інженера центру нефрології та діалізу КНП «Надвірнянська ЦРЛ» 17 березня 2020 року за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників; поновити позивача на роботі на посаді-інженера центру нефрології та діалізу КНП «Надвірнянська ЦРЛ»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 березня 2020 року по час прийняття рішення судом.

23.11.2020 року представником відповідача за довіреністю Лозяк Т.І. подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що 13.12.2020 року видано наказ директора КНП «Надвірнянська ЦРЛ» № 76 «Про скорочення чисельності та штату працівників». Після чого, на виконання вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» листом від 13.12.2019 року № 224, за три місяці до намічуваних звільнень надано первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також запропоновано проведення консультацій. Керуючись ст. 49-2 КЗпП України, ОСОБА_1 було за два місяці персонально попереджено про наступне вивільнення, про що свідчить його підпис на повідомленні від 13.01.2020 року. Разом із повідомлення про наступне вивільнення 13.01.2020 року та повторно 27.01.2020 року позивачу було запропоновано переведення на одну з вакантних посад, які могли бути йому запропоновані. У повторній пропозиції зазначено про необхідність до 30.01.2020 року надати письмову відповідь про прийняте рішення та те, що відсутність письмової відповіді до зазначеної дати буде оцінюватись, як відмова від переведення. Відповіді так і не було отримано. Поданням від 27.02.2020 року № 92 адміністрація КНП «Надвірнянська ЦРЛ» звернулася до первинних профспілкових організацій з проханням надати згоду на звільнення 17.03.2020 року працівників згідно списку в тому числі і ОСОБА_1 , за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Про прийняте рішення, орган первинної профспілкової організації роботодавця не повідомив. Зазначає, що позивач наполягає що КНП «Надвірнянська ЦРЛ» грубо порушила законодавство при його звільненні, зокрема не витримано строку застосування ч.4 ст.39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», тобто звільнено без дотримання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Однак, подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником отриманого органом первинної профспілкової організації 27.02.2020 року, про що свідчить відповідний розписці на поданні. Звільнення працівника відбулося 17.03.2020 року, тобто з дати отримання подання профспілкою до звільнення позивача минуло 19 календарних днів. Саме тому відповідно ч. 4 ст.39 Закону, вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудоврго договору. Відповідач вважає, що посилання позивача на зазначені ним норми законодавства є лише підтвердженням позиції Відповідача, оскільки кожна з умов правомірності звільнення за п. 1 ст. 40 була Відповідачем в повній мірі дотримана; а саме: 1) у відповідача мали місце реальні та об`єктивні, зміни в і організації виробництва і праці - скорочення чисельності та штату працівників; 2) відповідачем було дотримання вимоги законодавства України, що регулює вивільнення працівника, про що було зазначено вище; 3) відповідач не мав змоги перевести позивача на іншу роботу через відсутність згоди працівника; 4) позивач не мав переважного права на залишення на роботі, так як посада позивача за назвою, кваліфікацією та функціональними обов`язками відрізнялась від будь-яких інших посад на підприємстві, а переважне право на залишення на роботі не застосовується між працівниками, що займають різні посади, мають різну кваліфікацію та функціональні обов`язки, враховуючи наведене просить суд в задоволенні позову відмовити.

01.12.2020 року ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що він вважає, що представник відповідача у своєму відзиві від 20.11.2020 року не спростував вимоги позовної заяви. Так, представник відповідача не довів, що у КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» відбулися зміни в організації виробництва і праці. Саме по собі приведення чисельності та штату працівників до затвердженого фонду заробітної плати не може бути єдиною підставою для скорочення чисельності штату працівників комунального підприємства. Вважає, що скорочення чисельності штату працівників комунального підприємства проведено по причині неналежного виконання керівником підприємства своїх службових обов`язків щодо оптимального використання обсягів бюджетних асигнувань, які виділяються на забезпечення виконання покладених на установу функцій. В наказі є посилання на ст.51 Бюджетного кодексу України. Однак, у вказаній статті Бюджетного кодексу України йдеться про те, що керівники бюджетних установ повинні здійснювати фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення); затверджених для бюджетних установ у кошторисах. У вказаному наказі не наводиться ніяких фактів щодо незадовільного фінансування установи. Видаючи наказ №76 від 13.12.2019 року «Про скочення чисельності та штату працівників» директор КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» вийшов за межі своїх повноважень, передбачених Статутом «Надвірнянська центральна районна лікарня». Крім того, представник КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» не надав суду переконливих доказів, що подання про скорочення чисельності та штату працівників від 27.02.2020 року за вих.№92 було належним чином вручено профкому первинної профспілкової організації «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» та профкому профспілки Ради голів профспілкових комітетів працівників охорони здоров`я Надвірнянського району, що тягне за собою ряд правових наслідків щодо незаконності його звільнення.

10.12.2020 року представником відповідача Лозяк Т.І. подано до суду заперечення на відповідь на відзив, який обґрунтовує тим, що у відповіді на відзив позивач зазначає, про перевищення повноважень директора підприємства, передбачених статутом. Проте, штатну чисельність підприємства директор визначає на власний розсуд з урахуванням необхідності створення відповідних умов для забезпечення належної доступності та якості медичної допомоги (п. 8.4. Статуту). Відповідно до п. 4.8 Статуту КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність і затверджує штатний розпис. Пункт 7.5.10. передбачає, що директор приймає рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин, укладає трудові договори з працівниками підприємства. Забезпечує раціональний добір кадрів, дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку. Створює умови підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників згідно із затвердженим в установленому порядку штатним розписом. Щодо вручення подання для отримання згоди на звільнення від 27.02.2020 року № 92 зазначає, що первинні профспілкові організації отримали відповідний лист 27.02.2020 року, про що свідчить розпис із зазначенням дати на поданні. Вважає, що звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України здійснено з дотриманням вимог діючого законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відзив на позовну заяву та письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду інженера центру нефрології та діалізу ЦРК, згідно наказу 141-к 20.11.2012 року та 17.03.2020 року звільнений із займаної посади за п.1 с.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно наказу №92-к від 16.03.2020 року.

Реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Так, згідно до ст. ст. 233, 234 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний умісті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Разом із зверненням до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки згідно Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» та змінами до неї введено карантинні заходи та на період дії карантинних заходів він не мав змоги реалізувати своє право щодо збирання доказів для підтвердження своєї позиції в суді. Окрім того, вважав, що строк подання позовної заяви по трудовому спору продовжується на строк дії карантину.

Разом з тим, 11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19)» через спалах у світі коронавірусу з 12 березня до 03 квітня 2020 року в Україні було введено карантин.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року (далі - Закон №540-IX від 30 березня 2020 року).

Підпунктом 3 пункту 12 розділу І Закону №540-IX від 30 березня 2020 року внесено зміни до розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, доповнивши пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170 178, 179, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Введений постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року карантин було продовжено до 24 квітня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року №255, а в подальшому - до 11 травня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №291 та до 22 травня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року №343, до 22 червня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, до 31 липня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500, до 31 серпня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641, до 31 жовтня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року №760.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18 червня 2020 року (далі - Закон №731-ІХ від 18 червня 2020 року), яким внесені зміни, зокрема у пункт 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України, пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України та пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №731-ІХ від 18 червня 2020 року, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто він втілює «право на суд», яке, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розпочати провадження в суді за цивільним позовом та отримати його вирішення (наприклад, п. 25 рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», п. 50 рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п. 52 рішення у справі «Меньшакова проти України»).

Вирішуючи питання про застосування строків, встановлених статтею 233 КЗпП України, судом встановлено, що у даному випадку початок перебігу місячного строку звернення до суду розпочався з 17 березня 2020 року, тобто з дня коли позивач дізнався про його звільнення про що зробив підпис у наказі «Про припинення трудового договору» від 16.03.2020 року.

З позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 27 жовтня 2020 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.

Зазначення позивачем ОСОБА_1 в своїй заяві на те, що в силу карантинних обмежень він вважав, що строк звернення до суду із даним позовом продовжено на термін дії карантину, та в силу відсутності юридичної освіти, похилий вік та стан здоров`я ним з поважних причин пропущено строк звернення до суду із даним позовом, суд приймає до уваги, а тому клопотання позивача про поновлення строку звернення за вирішенням трудового спору слід задовольнити.

Як вбачається з рішення Надвірнянської районної ради сьомого скликання від 30.05.2019 року №659-26/2019 про створення Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня Надвірнянсьої районної ради" шляхом реорганізації (перетворення) вирішено створити Комунальне некомерційне підприємство «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради, шляхом перетворення Центральної районної лікарні Надвірнянського району.

Згідно наказу директора КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» Ємельянчука С. №76 від 13.12.2019 року внесено зміни до штатного розпису КНП «Надвірнянська ЦРЛ», з 17.03.2020 року виключено посади, серед яких посада інженера із ставкою 1,0 центру нефрології та діалізу.

Пунктом 4 зазначеного наказу передбачено, повідомлення працівників, посади яких скорочується, не пізніше ніж за 2 місяці, попередити про наступне вивільнення 17.03.2020 року.

Згідно пункту 5 вбачається, що всім працівникам, які підлягають вивільненню, необхідно запропонувати переведення за їх згодою на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або відсутності вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п.1 ст.40 КЗпП України.

Як вбачається із пунктів 4.8. та 7.5.10. статуту комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради

підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність і затверджує штатний розпис. Директор приймає рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин, укладає трудові договори з працівниками підприємства. Забезпечує раціональний добір кадрів, дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку.

13.12.2019 року директором Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради направлено повідомлення Голові «Вільної профспілки медиків Надвірнянщини» та Голові ради профкомів медпрацівників району про скорочення чисельності та штату працівників, яке отримано ними 13.12.2019 року.

Як вбачається із витягу з штатного розпису КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Центру нефрології та діалізу, станом на 02.01.2020 року була посада інженера з кількістю штатних посад - 1,00 (а.с.94).

13.01.2020 року директором Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради повідомлено інженера центру нефрології та діалізу ОСОБА_1 про вивільнення, у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників КНП «Надвірнянська ЦРЛ» відповідно до наказу від 13.12.2019 року №76.

Із зазначеного повідомлення встановлено, що із попередженням позивач ознайомлений та другий примірник ним отримано 13.01.2020 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1

13.01.2020 року директором Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради направлено інженеру центру нефрології та діалізу ОСОБА_1 лист із запропонованими вакантними посадами, які можуть бути йому запропоновані, у зв`язку із тим, що посада, яку він займає підлягає вивільненню, та просили повідомити про прийняте рішення.

Зазначений лист ОСОБА_1 отримано 13.01.2020 року.

З наказу Директора КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Надвірнянської районної ради від 16.03.2020 року №92-к вбачається, що ОСОБА_1 - інженера центру нефрології та діалізу КНП «Надвірнянська ЦРЛ» 17.03.2020 року звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі наказу від 13.12.2019 року №76 «Про скорочення чисельності та штату працівників», повідомлення про вивільнення від 13.01.2020 року, ч.4 ст.39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». З наказом ОСОБА_1 ознайомлений та отримав його копію, про що свідчить його підпис на зазначеному наказі.

16.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голови первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська ЦРЛ» ОСОБА_3 із заявою, згідно якої просив з`ясувати чи правомірно його повідомлено про вивільнення, та чи можна міняти штат одноосібно керівнику підприємства.

Головою первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська ЦРЛ» ОСОБА_3 21.01.2020 року надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 16.01.2020 року, якою позивача повідомлено про результати розгляду його заяви, зазначену відповідь ОСОБА_1 отримано 27.01.2020 року.

Враховуючи те, що адміністрацією КНП «Надвірнянська ЦРЛ» від позивача не отримано відповіді щодо переведення позивача на одну із вакантних посад, директором Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради направлено позивачу лист від 27.01.2020 року, яке ОСОБА_1 отримано 28.01.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 повторно запропоновано вакантні посади, та просили письмово повідомити про прийняте рішення до 30.01.2020 року (включно).

Окрім того, ОСОБА_1 зазначеним листом було повідомлено, про те що відсутність письмової відповіді до зазначеної дати буде оцінюватись як відмова від переведення.

Після отримання ОСОБА_1 відповіді Голови первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська ЦРЛ» ОСОБА_3 на свою заяву, позивач повторно звернувся із заявою до Голови первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська ЦРЛ» ОСОБА_3, яка ним отримана 29.01.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не згідний із розглядом його заяви від 16.01.2020 року, оскільки ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд його заяви, просив повторно розглянути його обидві заяви з повідомленням позивача.

28.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до директора КНП «Надвірнянська ЦРЛ» та просив надати йому копію наказу №67 від 23.12.2019 року для ознайомлення.

04.02.2020 року директором КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» направлено лист інженеру центру нефрології та діалізу ОСОБА_1 з якого вбачається, станом на 04.02.2020 року ОСОБА_1 не надав результат розгляду пропозиції щодо переведення його на одну із вакантних посад, які йому запропоновано, додатком до листа ОСОБА_1 надіслано копію наказу від 13.12.2019 року №76.

Головою первинної профспілкової організації КНП «Надвірнянська ЦРЛ» ОСОБА_3 18.02.2020 року надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 16.01.2020 року та від 28.01.2020 року, якою позивача повідомлено про результати розгляду його заяв.

Із зазначеної відповіді на заяву від 16.01.2020 року та від 28.01.2020 року встановлено, що у медичному закладі, в якому працює позивач, скорочується чисельність штату працівників: скорочення посади - інженер центру діалізу, а не особи, як зазначається ОСОБА_1 .

Профкомом рекомендовано розглянути запропоновані йому вакантні посади з наступним працевлаштуванням. Щодо відсутності позивача на засіданні профкому, зазначено, що 22.01.2020 року ОСОБА_1 перебував на листку непрацездатності та у своїй заяві не вказував, щоб розглядати заяву у його присутності.

27.02.2020 року директор Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради повідомляв Голову ради профкомів медпрацівників району про проведення заходів скорочення чисельності штату працівників, відповідно до наказу від 13.12.2019 року №76, у зв`язку з чим виникла необхідність у звільнені за п.1 ст.40 КЗпП працівників, в переліку яких зазначено - інженера центру нефрології та діалізу ОСОБА_1

27.02.2020 року директор Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради повідомляв Голову ППО «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» про проведення заходів скорочення чисельності штату працівників, відповідно до наказу від 13.12.2019 року №76, у зв`язку з чим виникла необхідність у звільнені за п.1 ст.40 КЗпП працівників, в переліку яких зазначено - інженера центру нефрології та діалізу ОСОБА_1 .

Як вбачається із витягу з штатного розпису центру нефрології та діалізу КНП «Надвірнянської ЦРЛ» станом на 18.03.2020 року відсутня посада - інженера центру нефрології та діалізу.

Із листа першого заступника голови Ради профспілок області ОСОБА_4 від 29.04.2020 року, яке адресовано ОСОБА_1 вбачається, що при попередженні ОСОБА_1 про розірвання трудового договору та звільнення з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України - скорочення штату, адміністрацією КНП «Надвірнянська ЦРЛ» не допущено порушень норм чинного законодавства про працю.

Згідно довідки про доходи від 20.11.2020 року вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року становить 9296,32 грн.

Рішенням Надвірнянської районної ради восьмого скликання від 23.12.2020 року №20-2/2020 внесено зміни до фінансового плану на 2020 рік комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради та викладено в новій редакції.

Згідно відповіді з Надвірнянської районної Державної адміністрації Івано-Франківської області на запит адвоката від 13.01.2021 року №ОЛ-32 вбачається, що згідно статуту комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради, затвердженого рішенням сесії Надвірнянської районної ради від 30.05.2019 року №659-26/2019 визначено, що засновником і власником майна та органом управління майном підприємства є Надвірнянська районна рада. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Надвірнянській районній раді. Уповноваженим органом управління КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської районної ради визначено Надвірнянську районну державну адміністрацію. Відповідно до п.п. 7.4.1-7.4.5 вищезазначеного статуту, закріплено, що Надвірнянська районна державна адміністрація, як уповноважений орган управління, здійснює контроль за дотриманням положень статуту, затверджує кошторис видатків, здійснює фінансовий контроль за некомерційною діяльністю підприємства, затверджує штатний розпис. Відповідно до п.7.5.10 Директор КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Надвірнянської районної ради приймає рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення у сфері трудових відносин, укладає трудові договори з працівниками підприємства. Кошторис та штатний розпис КНП «Надвірнянської центральної районної лікарні» знаходять безпосередньо на підприємстві.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється законність звільнення, обов`язок доведення правомірності звільнення працівника покладається на роботодавця. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі №273/212/16-ц.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності чи штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до п.19 Постанови Пленума Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ч.3 ст.49-2 КЗпП України станом на день попередження позивача про майбутні зміни: 1) позивач повинен був бути ознайомлений з переліком усіх вакантних посад, у тому числі у зазначеному відділі; 2) позивачу повинна була бути запропонована будь-яка з вказаних вакантних посад, рівнозначна тій, яку він займав, або нижча за його згодою.

Відтак, як встановлено судом, позивача про майбутнє звільнення з посади інженера згідно п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 17.03.2020 року було повідомлено 13.01.2020 року, про ознайомлення з яким ОСОБА_1 розписався, тобто в межах строку визначеного законодавством, окрім того 13.01.2020 року йому було запропоновано всі вакантні посади на тому ж підприємстві.

Крім того, судом встановлено, що оскільки відповіді від позивача на повідомлення щодо переведення на одну із вакантних посад адміністрацією КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» не отримано ОСОБА_1 повторно були запропоновані вакантні посади в КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня», що підтверджується повідомленням директора КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» від 27.01.2020 року, яке ОСОБА_1 отримав 28.01.2020 року, та зобовязано до 30.01.2020 року повідомити про прийняте рішення, а тому роботодавцем було дотримано вимог законодавства щодо попередження працівника про наступне вивільнення.

Однак, ОСОБА_1 не звертався із заявами на переведення на посади із наданого переліку вакантних посад, а як встановлено із повідомлення директора КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» від 27.01.2020 року відсутність письмової відповіді до 30.01.2020 року буде розцінюватись як відмова від переведення.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до переконання, що відповідач в згідно ст. 49-2 КЗпП України сприяв можливості реалізувати позивачу права бути переведеним на іншу вакантну посаду, оскільки йому були запропоновані переліки вакантних посад.

Щодо тверджень позивача про його звільнення за відсутності надання згоди на звільнення профспілкового комітету, суд зазначає наступне.

Частиною 1 та 7 ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Частиною 2 ст.43 КзПП України передбачено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Згідно ч.3 ст.43 КЗпП України подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Відповідно до ч.5 статті 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Як встановлено судом, подання роботодавця про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 отримано органом первинної профспілкової організації 27.02.2020 року, про що свідчить відповідний розпис на поданні. Звільнення працівника відбулося 17.03.2020 року, тобто з дати отримання подання профспілкою до звільнення Позивача минуло 19 календарних днів.

Відтак, згідно ч. 4 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ч.5 ст.43 КЗпП України, вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Встановивши такі обставини справи, суд доходить до висновку, що при звільненні позивача у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, роботодавець діяв в межах повноважень, в порядку та у відповідності до вимог чинного трудового законодавства, а тому приходить висновку про необґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №92-к директора КНП «Надвірнянсьа центральна районна лікарня» від 16.03.2020 року «Про припинення трудового договору» і звільнення ОСОБА_1 - інженера центру нефрології та діалізу КНП «Надвірнянського ЦРЛ» 17.03.2020 року за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності працівників, поновлення на роботі та стягнення на його користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2020 року по час прийняття рішення судом задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110, 111ЦК України, ст.ст. 40, 43-1, 49-2, 184, 233, 235 КЗпП України, п.п. 18, 19 Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до КМП "Надвірнянська Центральна районна лікарня" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова

Повний текст рішення складено 22 лютого 2021 року