ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1080/21 Справа № 202/4371/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ПАТ АКТАБАНК звернувся до суду зі зазначеним позовом до відповідача, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за Договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2013 року у розмірі 121 655,17 грн. яка складається з: 92 679,49 грн. заборгованості по тілу кредиту; 26 380,65 грн. заборгованості по відсоткам; 2 595,03 грн. штрафу.

Позов мотивовано тим, що 11 жовтня 2013 року Банк та ОСОБА_1 уклали Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредитний ліміт шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії в національній валюті до карткового рахунку у сумі 100 000,00 грн. Згідно умов Договору кредитний ліміт надавався ОСОБА_1 на строк 1 рік з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 жовтня 2014 року. Відповідно до умов договору, погашення кредитного ліміту та процентів за користування кредитним лімітом сплачується щомісячно у строк не пізніше 25 числа наступного місяця, в якому вони були нараховані.

Втім, ОСОБА_1 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, таким чином порушивши умови кредитного договору. У зв`язку з зазначеним, станом на 22 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 121 655,17 грн., що складається з: 92 679,49 грн. заборгованості по тілу кредиту; 26 380,65 грн. заборгованості по відсоткам; 2 595,03 грн. штрафу.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКТАБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 121 655 грн. 17 коп., яка складається з: - 92679,49 грн. заборгованості по тілу кредиту; - 26380,65 грн. заборгованості по відсоткам; - 2 595,03 грн. штрафу; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 121 655,17 грн., яка підлягає стягненню на користь Банку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 11 жовтня 2013 року сторони уклали Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредитний ліміт шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії в національній валюті до карткового рахунку у сумі 100 000,00 грн. Згідно умов Договору кредитний ліміт надавався ОСОБА_1 на строк 1 рік з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 жовтня 2014 року. Відповідно до умов договору, погашення кредитного ліміту та процентів за користування кредитним лімітом сплачується щомісячно у строк не пізніше 25 числа наступного місяця, в якому вони були нараховані (а.с. 21-24).

Втім, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, таким чином порушивши умови кредитного договору. У зв`язку з зазначеним, станом на 22 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 121 655,17 грн., що складається з: 92 679,49 грн. заборгованості по тілу кредиту; 26 380,65 грн. заборгованості по відсоткам; 2 595,03 грн. штрафу.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-20) та випискою з карткового рахунку (а.с. 25-28).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 121 655,17 грн., яка підлягає стягненню на користь Банку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача, однак останній ухилився від виконання своїх кредитних зобов`язань, що і призвело до утворення заборгованості, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що не спростовані відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в своєму рішенні не зазначено номеру кредитного договору та дати його його відкриття, таким чином не зрозумілий предмет позову, а враховуючи відсутність ідентифікаційних ознак договору предмет позову взагалі відсутній, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в рішенні суду першої інстанції чітко зазначений номер карткового рахунку - № НОМЕР_1 , а також дата укладання такого договору 11 жовтня 2013 року.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, а саме те, що на момент звернення до суду він вже не проживав на території Індустріального району м. Дніпра, повістки не отримував та не знав про слухання даної справи, а тому не мав змоги в повному обсязі реалізувати свої права, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки провадження було відкрите за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, крім того, відповідач не був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення щодо позовної заяви до суду апеляційної інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко