ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 509/4450/16-ц

провадження № 61-7св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Фірма «Гомер» Дочірнє підприємство, Товариство з обмеженою відповідальністю «Овен», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гуд Марк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Фірми «Гомер» Дочірнє підприємство, подану адвокатом Караніклєвою Людмилою Олександрівною, на ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 27 листопада 2018 року, постановлену колегією у складі суддів:

Сєвєрової Є. С., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я., та касаційну скаргу

Фірми «Гомер» Дочірнє підприємство, подану адвокатом Караніклєвою Людмилою Олександрівною, на ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 11 грудня 2018 року, постановлену суддею Погорєловою С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Фірми «Гомер» Дочірнє підприємство (далі - Фірма «Гомер»), Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Овен», ТОВ «Гуд Марк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Разом з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказував, що предметом його позову є визнання недійсними рішень загальних зборів ТОВ «Овен» від 7 жовтня 2016 року про надання директору Фірми «Гомер» дозволу на продаж автозаправної станції на 250 заправок за добу, розташовану на АДРЕСА_1 , та комплексу торгівлі паливно-мастильними матеріалами, який складається із: автозаправної станції

на 500 заправок на добу, шиномонтажу та кімнати для прийому їжі, розташованого на 12-му кілометрі автомобільної дороги Одеса - Іллічівськ Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, і визнання недійсними договорів купівлі-продажу вказаного майна.

Зазначав, що вказані об`єкти нерухомого майна відчуженні незаконно і новий власник має можливість відчужити це майно, що призведе до порушення прав позивача як учасника ТОВ «Овен» та значно ускладнить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

За таких обставин просив накласти арешт на вказані об`єкти нерухомого майна і заборонити ТОВ «Гуд Марк» та будь-яким іншим особам здійснювати будівельні роботи за вказаними адресами.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року, постановленою у складі судді Курочки В. М., заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на автозаправну станцію на 250 заправок за добу, розташовану на АДРЕСА_1 , та комплекс торгівлі паливно-мастильними матеріалами, який складається із автозаправної станції на 500 заправок на добу, шиномонтажу та кімнати для прийому їжі, розташованого на 12-му кілометрі автомобільної дороги Одеса - Іллічівськ Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. Заборонено ТОВ «Гуд Марк» та будь-яким іншим особам здійснювати будівельні роботи за вказаними адресами.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з існування правових підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року залишено без змін.

У серпні 2018 року представник Фірми «Гомер» Карпова О. В. подала апеляційну скаргу на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фірми «Гомер» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року.

Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Фірма «Гомер», директором якої є ОСОБА_2 , оскаржує ухвалу суду першої інстанції від 6 грудня 2016 року, переглянуту апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , за результатами розгляду якої 27 липня 2017 року постановлена ухвала про відхилення апеляційної скарги.

Дослідивши зміст апеляційних скарг Фірми «Гомер» та ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані апеляційні скарги за своїм змістом є ідентичними, тому відповідно до частин першої та п`ятої

статті 370 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фірми «Гомер» необхідно було відмовити.

Врахувавши, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою

Фірми «Гомер» відкрито, а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями переглядати доводи апеляційної скарги, яким надана оцінка під час перегляду справи за апеляційною скаргою іншої особи, апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження.

Крім того, у листопаді 2018 року представник Фірми «Гомер» - адвокат Караніклєва Л. О. подала апеляційну скаргу на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фірми «Гомер» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року.

Суд апеляційної інстанцій зазначив, що оскаржуване судове рішення вже переглянуто за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , доводи якої аналогічні доводам апеляційної скарги Фірми «Гомер», тому відповідно до частини п`ятої статті 370 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У квітні 2019 року представник Фірми «Гомер» - адвокат Караніклєва Л. О. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року мотивована помилковістю висновку апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга Фірми «Гомер» містила посилання на практику Верховного Суду щодо забезпечення позову, а апеляційна скарга ОСОБА_2 таких посилань не містила. На думку заявника, висновок апеляційного суду про ідентичність вказаних апеляційних скарг є помилковим.

Заявник вважає, що частина перша статті 362 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для закриття апеляційного провадження, тому висновок апеляційного суду про закриття апеляційного провадження з тих підстав, що суд вже розглянув наведені в апеляційній скарзі доводи під час перегляду справи за апеляційною скаргою іншої особи, є помилковим.

Також у квітні 2019 року представник Фірми «Гомер» - адвокат

Караніклєва Л. О. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 11 грудня 2018 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновку суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини п`ятої

статті 370 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги ОСОБА_2 та

Фірми «Гомер» за своїм змістом не є ідентичними, так як остання містить посилання на практику Верховного Суду щодо оскарження ухвал про забезпечення позову.

Вважає, що апеляційний суд не зазначив в оскаржуваній ухвалі, які саме доводи апеляційної скарги Фірми «Гомер» вже розглянуті під час перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Відзиви на касаційні скарги не надходили.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 17 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаними касаційними скаргами і ухвалою цього ж суду

від 26 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Фірми «Гомер» на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року та касаційної скарги Фірми «Гомер» на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла

до 8 лютого 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України у тій же редакції під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційних скарг, суд дійшов таких висновків.

Щодо касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 27 листопада 2018 року

Статтею 370 ЦПК України визначений порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Частиною п`ятою зазначеної статті передбачено, що суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Метою встановлення цього правила є надання можливості особі після розгляду справи в апеляційному порядку оскаржити рішення суду першої інстанції, яким, як вона вважає, порушені її права, а її доводи не були враховані при розгляді апеляційної скарги іншої особи.

Суть апеляційного провадження полягає у перевірці законності та обґрунтованості рішень суду першої інстанції, які не набули законної сили, що є способом усунення помилок, допущених судом першої інстанції.

Розгляд апеляційної скарги в порядку статті 370 ЦПК України передбачає перевірку законності судового рішення за наслідками розгляду попередньої апеляційної скарги.

Тотожність висновків, викладених у первісній постанові (ухвалі) суду апеляційної інстанції, тим мотивам, що їх викладено особою, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 370 ЦПК України, визначається шляхом логічного співставлення відповідних аргументів та їх змістовним співпадінням. При цьому, аналізуючи та співставляючи зміст відповідних аргументів, суду апеляційної інстанції слід виходити також зі змісту міжнародних зобов`язань України, зокрема, змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, серед іншого, передбачає повагу до судового рішення, що набрало законної сили, та не допускати задоволення апеляційної скарги, поданої згідно зі статтею 370 ЦПК України, з підстав, які за своїм матеріально-правовим навантаженням не є суттєвими для вирішення конкретного спору.

Невідповідність (неповнота) мотивів постанови суду апеляційної інстанції поданій апеляційній скарзі надає особі, яка подала апеляційну скаргу, право оскаржити відповідне судове рішення суду апеляційної інстанції до суду касаційної інстанції у встановлених законом випадках. При цьому таке порушення не обмежує іншу особу, яка має право подати апеляційну скаргу згідно зі статтею 370 ЦПК України, просити суд апеляційної інстанції розглянути відповідні мотиви, що їх викладено у апеляційній скарзі первісного заявника і які не було належно розглянуто судом апеляційної інстанції під час розгляду первісної апеляційної скарги.

Аналогічне правило діє і у тому випадку, якщо судове рішення суду апеляційної інстанції містить опис аргументів первісного заявника в описовій частині власного судового рішення, але не містить висновків суду апеляційної інстанції як результату судового розгляду таких аргументів.

Вказаний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року в справі № 320/7396/16-ц (провадження № 61-38488св18), у справі № 320/7396/16-ц (провадження № 61-38488св18) та постанові Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 522/14584/16-ц (провадження

№ 61-17113св20).

У справі, що переглядається, апеляційний суд встановив, що доводи апеляційної скарги Фірми «Гомер» є тотожними доводам апеляційної скарги ОСОБА_2 , які вже були предметом апеляційного розгляду.

Апеляційний суд, встановивши після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фірми «Гомер», що наведені в ній доводи суд розглянув під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття цього провадження.

Касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги про відсутність підстав вважати аналогічними доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 і Фірми «Гомер», так як остання містить посилання на практику Верховного Суду, оскільки саме по собі посилання на висновок Верховного Суду, вкладений у постанові

від 30 травня 2018 року у справі № 372/1223/17 (провадження № 61-2551св18), не вказує на відмінність доводів вказаних апеляційних скарг.

Також підлягають відхиленню доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом статті 362 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою-другою статті 24 ЦПК України апеляційний суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідно апеляційного суду (території), на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду.

Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави для закриття апеляційного провадження передбачені статтею 362 ЦПК України.

У відкритті апеляційного провадження у цій справі за апеляційною скаргою, поданою Фірмою «Гомер», належало відмовити, однак апеляційне провадження було помилково відкрито, що вказує на необхідність його закриття, оскільки оскаржуване судове рішення вже переглянуто за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , доводи якої аналогічні доводам апеляційної скарги Фірми «Гомер». Розгляд такої скарги в апеляційному порядку несумісний з приписами процесуального закону (частина п`ята статті 370 ЦПК України).

Схожі за змістом висновки щодо закриття провадження як помилково відкритого містяться, зокрема, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року

у справі № 826/10834/14, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року у справі № 320/2127/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

від 14 квітня 2021 року у справі № 333/7816/14-ц (провадження № 61-16938св20), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 лютого 2021 року у справі № 29/5005/6381/2011.

Також ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 826/16892/17 (провадження № 11-953апп18), постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) закрито касаційне провадження, відкрите помилково.

Разом з тим, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 2-5468/11 (провадження № 61-1645св19) зазначено, що «цивільний судовий процес вирізняється певною стадійністю та послідовністю процесуальних етапів. Судовий процес розпочинається, триває та завершується у визначеній процесуальним законом послідовності. Повернення до попереднього етапу розвитку у судовому провадженні не допускається. Таким чином, суд, який відкрив провадження за скаргою, не може повернутися на цю стадію, окрім випадків скасування певного судового рішення у зв`язку з винятковими обставинами або судом вищої судової інстанції.

Зазвичай суд, який ухвалив певне судове рішення, не вправі (окрім наведених екстраординарних підстав) здійснювати перегляд власних судових рішень, скасовувати їх, якщо це прямо не врегульовано та не передбачено процесуальним законом.

Відкривши апеляційне провадження у справі, виходячи з принципу послідовності та стадійності розвитку судового процесу, апеляційний суд вправі був лише вирішити питання про закриття такого апеляційного провадження як помилково відкритого».

Інші доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали апеляційного суду Одеської області

від 27 листопада 2018 року, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, що відповідно

до частини першої статті 410 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а вказаної ухвали апеляційного суду без змін.

Щодо касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 11 грудня 2018 року.

У справі, яка переглядається, ухвалою апеляційного суду Одеської області

від 11 грудня 2018 року відмовлено Фірмі «Гомер» у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року.

З 15 грудня 2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (частина п`ята статті 370 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 15, 16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого

2021 року в справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126цс20) вказано, що «регламентуючи порядок вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, закон невипадково розмежував процесуальні питання, які під час перегляду в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції вирішує суддя-доповідач, та ті, які вирішує суд апеляційної інстанції. Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху спрямована на усунення її недоліків щодо форми та змісту. Ця ухвала не перешкоджає доступу особі до суду, адже після виправлення у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги особа може розраховувати на те, що суд відкриє апеляційне провадження. Натомість, ухвали про повернення апеляційної скарги та про відмову у відкритті апеляційного провадження створюють таку перешкоду і зумовлюють необхідність докласти додаткові зусилля для оскарження судового рішення суду першої інстанції. Тому постановлення таких ухвал вимагає від суду апеляційної інстанції особливої ретельності, що досягається, зокрема, шляхом розгляду означених питань не одноособово суддею-доповідачем, а колегією апеляційного суду у складі трьох суддів. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вправі розраховувати на те, що вказані питання розгляне колегіальний склад апеляційного суду, який передбачений частиною третьою статті 34 ЦПК України для перегляду в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції. А такий перегляд регламентований у Главі І «Апеляційне провадження» розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду вважає, що слова «суд апеляційної інстанції», вжиті у частинах першій і другій статті 358 ЦПК України, треба розуміти як колегію суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів у світлі загальних положень ЦПК України щодо складу суду, який здійснює перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції (частина третя статті 34 ЦПК України)».

Колегія суддів враховує, що за змістом частини п`ятої статті 370 ЦПК України вирішення питання про відмову у відкритті апеляційного провадження здійснюється «судом апеляційної інстанції», тому з урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, поняття «судом апеляційної інстанції» треба розуміти як колегію суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів у світлі загальних положень ЦПК України щодо складу суду, який здійснює перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції (частина третя статті 34 ЦПК України)

Таким чином, суддя апеляційної інстанції помилково постановив одноособово ухвалу від 11 грудня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фірми «Гомер» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 грудня 2016 року, що призвело до порушення правил щодо складу суду, тому вказана ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатися законною та обґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи до апеляційного суду для продовження розгляду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 19 травня

2021 року у справі № 127/23798/20 (провадження № 61-2921св21), від 2 червня 2021 року у справі № 2-п-113/2006 (провадження № 61-11360св20), від 17 червня 2021 року у справі № 2-30/2011 (провадження № 61-5158св21), від 24 червня

2021 року у справі № 369/13653/18 (провадження № 61-7375св21) та від 14 липня 2021 року у справі № 2-539/2005 (провадження № 61-18027св19).

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України у вказаній редакції Кодексу).

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України в цій же редакції Кодексу підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Суд апеляційної інстанції не дотримався вимог цивільного процесуального закону, тому оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції від 11 грудня 2018 року не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції помилково постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження одноособово, питання про існування правових підстав для відкриття апеляційного провадження у справі має оцінити колегія суддів апеляційної інстанції у складі трьох суддів.

Щодо судових витрат

Так як касаційний суд дійшов висновку про передачу справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, встановлених статтею 141 ЦПК України підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 140 411 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, статтею 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фірми «Гомер» Дочірнє підприємство, подану адвокатом Караніклєвою Людмилою Олександрівною, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Касаційну скаргу Фірми «Гомер» Дочірнє підприємство, подану адвокатом Караніклєвою Людмилою Олександрівною, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук