КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2840/2021 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Малиновської Анни Борисівни , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку та стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку та стягнення додаткових витрат на дитину. Зазначає, що вони з ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2019 шлюб розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Вона самостійно утримує дитину та піклується про неї, ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, аліменти сплачує несвоєчасно. Сплачених сум не вистачає для утримання дочки. Дочка має діагноз «затримка статокінетичних функцій у дитини з перенесенням постгіпоксичним ураженням центральної нервової системи. Гідроцефальний синдром компенсований», на підставі чого вона постійно несе додаткові витрати на лікування та постійні спостереження у лікарів.

ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути додаткові витрати утримання дочки у розмірі 21626,79 грн. одноразово та щомісячно по 1000 грн.; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 18.03.2020 і до досягнення дитиною шестирічного віку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5620,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір по справі у розмірі 199,71 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують, що дитина потребує догляду дорослих, позивачка перебуває у безоплатній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років. Відповідач отримує допомогу по безробіттю та пенсію в загальному розмірі 17 388 грн. і має можливість сплачувати аліменти. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дуже хворобливою дитиною. Окрім зазначених основних діагнозів, пов`язаних з аутистичними розладами, дитина хворіла на інші захворювання, на лікування яких позивачка понесла додаткові витрати: ГРВІ, отит, алергічний дерматит, риніт, назофарингіт, гінгівіт, інсектоалергія, кишкова інфекція. Позивачка ОСОБА_3 знаходиться в соціальній відпустці і не має власного джерела доходів, а відповідач є працездатним і має щомісячний доході. На думку апелянта ці обставини дають підстави покласти на відповідача всі додаткові витрати на дитину. Відповідач визнав додаткові витрати в розмірі 14412,20 грн. В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що документально підтверджені додаткові витрати позивачки на лікування дитини складають 14729,07 грн. Натомість в резолютивній частині рішення судом вказано зовсім іншу суму додаткових витрат, що підлягає до стягнення - 5620,97 грн. Апелянт вважає, що в даному випадку судом допущена помилка у математичних розрахунках. Зазначає, що позивачкою підтверджено всю суму заявлених додаткових витрат в розмірі 21 626,79 грн., з яких: на ліки - 3 417,89 грн.; на медичні обстеження, аналізи - 11 540,00 грн.; на вакцинацію дитини - 1 172, 20 грн.; інші товари для дитини - 3 804,00 грн., на придбання медичних препаратів та вакцини - 1692,70 грн. В рішенні суду першої інстанції не знайшли відображення всі платіжні документи, які додала позивачка до позовної заяви. Суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину щомісячно та збільшення розміру аліментів. Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася недоношеною та є дитиною з особливостями розвитку, має розлади аутичного спектру. Позивачка постійно несе додаткові витрати, і ці витрати не покриваються аліментами. Дитину направлено до Інклюзивно-ресурсного центру, на медикопсихологічне спостереження, в результаті якого було дитині рекомендовано відвідування цього центру для розвитку функцій дитини (мовленнєвого розвитку, моторної діяльності, соціалізації дитини, розвитку розумової діяльності). Апелянт також вважає, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_2 у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою (а.с. 21 т. 1).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 22 т. 1).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2019, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням виплачених коштів по сплаті аліментів; аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) з усіх видів доходу заробітку щомісячно, починаючи з 05.06.2018 і до досягнення дитиною трьохрічного віку та в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 23-30 т. 1).

На виконання вказаного рішення 15.05.2019 Святошинським районним судом м.Києва видані виконавчі листи №759/8565/18, які пред`явлені до виконання до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві (а.с. 31, 32 т. 1).

Відповідно до виписки з карти стаціонарного хворого №4089 форми №027/о ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз - перинатальне ураження головного мозку гіпоксично-ішемічного генезу синдром м`язової дистенції (а.с. 33 т. 1).

Згідно консультативного висновку №658 від 21.06.2018 виданого НДСЛ «Охмадит» форми №028/о ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз хронічний токсоплазмоз (латентний перебіг) (а.с. 34 т. 1).

Згідно виписки з історії розвитку дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої КМЗ Бориспільської міської ради «Бориспільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», з 27.04.2017дитина перебуває на обліку в Гірській сільській медичній амбулаторії, після народження знаходилася на лікуванні в КМДКЛ №1 з 20.03.2017 по 27.04.2017 з діагнозом: перенатальне ураження головного мозку гіпоксично-ішемічного ґенезу, синдром м`язової дистонії, відкрите овальне вікно без легенової гіпертензії, анемія недоношених (недоношеність 31 тиждень), правобічна бактеріальна пневмонія» (а.с. 35 т. 1).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить дослідження, консультації у лікарів та здає аналізи на підтвердження чого позивачем подано копії замовлення, консультативні висновки та оплату за отримання таких послуг (а.с. 40-106 т. 1).

Згідно товарних чеків від 10.01.2019 та 14.04.2019 ОСОБА_2 придбала санки Алани Снеговичок (91-100-3) вартістю 465 грн. та дитячу парту «Omml» Азбука фіолетова (146295) вартістю 740 грн. (а.с. 108, 109 т. 1).

Відповідно до призначення лікаря-гінеколога від 01.11.2019 позивачка ОСОБА_2 придбала для дитини колпотрофин на суму 508,10 грн. (а.с. 139-141 т. 1).

Відповідно до призначень лікаря-педіатра від 11.12.2019, 11.01.2020 позивачка ОСОБА_2 придбала вакцину для вакцинації дитини тетраксим суспензія для ін`єкцій, ціна якої згідно від 11.12.2019 становить 592,30 грн. (а.с. 133-138 т. 1).

Згідно висновку інклюзивно-ресурсного центру №10 Шевченківського району м.Києва про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має системне порушення мовлення на тлі органічного ураження головного мозку та якій рекомендовано навчання за освітньої програмою з внесенням необхідних адаптацій, корекційно-розвиткова робота за програмою для дітей із загальним недорозвитком мовлення 5 заняття на тиждень, корекційно-розвиткова робота за програмою для дітей із загальним недорозвитком мовлення (а.с. 148-157).

Згідно довідки-розрахунку від 30.07.2019 в рамках виконавчого провадження №59178584 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у ОСОБА_3 наявна заборгованість по аліментах, які присуджені на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), яка станом на 01.07.2019 становить 31 855,67 грн. (а.с. 110, 111 т. 1).

Згідно довідки розрахунку від 30.07.2019 в рамках виконавчого провадження 59179227 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у ОСОБА_3 наявна заборгованість по аліментах на утримання дочки, яка станом на 01.07.2019 становить 34283,41 грн. (а.с. 112, 113 т. 1).

Згідно довідки розрахунку від 05.03.2020 в рамках виконавчого провадження №59178584/19 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у ОСОБА_3 наявна заборгованість по аліментах, які присуджені на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), яка станом на 01.03.2020 становить 23282,89 грн. (а.с. 222-223 т. 1).

Згідно копії квитанції №0.0..1 від 06.03.2020 ОСОБА_3 сплатив у Державну казначейську службу України, кошти в сумі 23282,89 грн. (а.с. 224 т. 1).

Згідно довідки розрахунку від 05.03.2020 в рамках виконавчого провадження 59179227 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у ОСОБА_3 була наявна заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої дочки яка станом на 01.03.2020 становить 18790,99 грн. (а.с. 225, 226 т. 1).

Згідно копії квитанції №0.0..1 від 06.03.2020 ОСОБА_3 сплатив у Державну казначейську службу України, кошти в сумі 188790,90 грн. (а.с. 227 т. 1).

Згідно довідки розрахунку від 05.03.2020 в рамках виконавчого провадження №59178584/19 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у ОСОБА_3 існувала заборгованість по аліментах, які присуджені на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), яка станом на 18.03.2020 складає 4436,00 грн. (а.с. 228, 229).

Згідно копії квитанції №0.0..1 від 18.05.2020 ОСОБА_3 сплатив у Державну казначейську службу України, м. Київ кошти в сумі 4436,00 грн. (а.с. 230 т. 1).

Згідно постанови державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві виконавче провадження №.09.2020 закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду та відсутністю заборгованості (а.с. 231 т. 1).

ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи (а.с. 234 т. 1).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2 і стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5620,97 грн. В іншій частині вимог ОСОБА_2 суд відмовив.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції по суті вирішених вимог.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 192 СК України підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які могли б бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, такі вимоги позивачка пов`язувала із станом здоров`я, вродженими захворюваннями та особливостями розвитку дитини. Тобто, вказані обставини існували та були враховані на момент вирішення судом питання про стягнення аліментів.

Як вбачається зі змісту рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на стан здоров`я дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та необхідність проходження нею лікування.

Також позивачкою не доведено належними та допустимим доказами о, що дитина має вади фізичного або психічного розвитку та потребує постійного догляду. Позивачка посилалася на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено до Інклюзивно-ресурсного центру, на медикопсихологічне спостереження і їй рекомендовано відвідування цього центру для розвитку функцій дитини, мовленнєвого розвитку, моторної діяльності, соціалізації дитини, розвитку розумової діяльності.

Вказані обставини не свідчать про необхідність дитини у постійному догляді та не можуть бути достатньою підставою для стягнення із відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитини шестирічного віку. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка перебуває у відпустці до досягнення дитиною шестирічного віку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи та також потребує лікування. Матеріалах справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини до досягнення дочкою шестирічного віку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_2 не доведено що усі заявлені нею додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначеній сумі зокрема, на придбання парти, санчат, проведення певних медичних досліджень та лікарських засобів, зумовлені особливими обставинами. Позивачкою також не доведено підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини на майбутнє в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів та пояснень сторін, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткових витрати на утримання дочки у розмірі 5620,97 грн. Розрахунок таких витрат суд навів у рішенні.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції в частині вирішення вимог про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку та стягнення додаткових витрат на дитину.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд безпідставно стягнув з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір по справі у розмірі 199,71 грн., оскільки він звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід другої групи.

Судом безпідставно відмовив у відшкодуванні на користь позивачки витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивачки про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що розмір таких витрат є необґрунтованим та не пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та складності справи.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають положенням ст. ст. 137, 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та адвокатом Малиновською А.Б. було укладено договір про надання правничої допомоги, предметом якого є надання правничої допомоги в даній справі в Святошинському районному суді м. Києва (а.с. 114-115 т. 1). На підтвердження вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 надала копію вказаного договору, ордер на надання правничої допомоги адвокатом, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Малиновської А.Б. , акти виконаних робіт, детальний опис наданих послуг та копії платіжних документів на загальну суму 14 400 грн. (а.с. 116, 117 т. 1, а.с. 1, 22-47 т. 2).

Оскільки позивачка надала суду документи, що підтверджують витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції мав задовольнити вимоги позивачки про відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1656,00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції. Вказаний розмір компенсації витрат на правничу допомогу відповідає заявленим вимогам та складності справи.

Позивачка ОСОБА_2 також порушила питання про відшкодування їй витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3600 грн. В обґрунтування таких вимог вона надала договір з адвокатом, розрахунок витрат та квитанцію про сплату витрат у вказаній сумі.

Відповідач клопотання про зменшення заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу не подав.

Відповідно, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню 414, 00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Всього з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 2070 грн. (1656 грн.+414 грн.) витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року підлягає скасуванню в частині вирішення питання про розподіл судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Малиновської Анни Борисівни , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року скасувати в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2070 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанці.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року залишити без змін.

Дані учасників справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.