Провадження № 6/752/83/21
У Х В А Л А

іменем України

26 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка Миколи Олександровича про примусове проникнення до житла особи боржника - фізичної особи, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

у серпні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овчаренко М.О. звернувся в суд з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , яке обґрунтував тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 62311172 з примусового виконання виконавчого листа № 752/22060/19 від 29.05.2020 року, який видав Голосіївський районний суд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, у розмірі 56 800,00 грн., витрат по проведенню оціночних послуг у розмірі 4 000,00 грн., а всього - 60 800,00 грн. Боржник ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує, а вжиті ним заходи виявились безрезультатними.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд надати дозвіл йому на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 62311172 з примусового виконання виконавчого листа № 752/22060/19 від 29.05.2020 року, який видав Голосіївський районний суд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, у розмірі 56 800,00 грн., витрат по проведенню оціночних послуг у розмірі 4 000,00 грн., а всього - 60 800,00 грн.

Дослідивши матеріали, додані до подання, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, у розмірі 56 800,00 грн., витрат по проведенню оціночних послуг у розмірі 4 000,00 грн., а всього - 60 800,00 грн. (а.с. 125).

10.06.2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої було отримано боржником 12.06.2020 року (а.с. 126, 127, 129).

10.06.2020 року приватним виконавцем здійснено виклик боржника на 22.06.2020 року (а.с. 130).

10.06.2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 131, 132, 133).

06.07.2020 року приватним виконавцем здійснено виклик боржника на 13.07.2020 року (а.с. 134).

07.07.2020 року приватним виконавцем направлено боржнику вимогу про надання у 3-денний термін транспортний засіб Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 для опису або повідомити про його місцезнаходження (а.с. 135).

31.07.2020 року приватним виконавцем здійснено виклик боржника на 03.08.2020 року (а.с. 136).

31.07.2020 року, 06.08.2020 року під час проведення виконавчих дій боржником доступ до квартири не надано, про що свідчить відповідні акти приватного виконавця (а.с. 137-140).

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» наведені процесуальні права виконавців при здійсненні виконавчого провадження.

Так, згідно п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, державний (приватний) виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналізуючи наведені норми закону, можна зробити висновок, що законодавцем забезпечено баланс прав та обов`язків як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Статтею 30 Конституцій України гарантовано недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага, що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 року № 4-рп/2011.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овчаренком М.О. були вчені усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії по примусовому виконанню рішення суду.

У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів від боржника стосовно виконання рішень не надходило.

З матеріалів подання вбачається, що боржник обізнана про відкриття виконавчого провадження (а.с. 127, 129).

Так, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, зокрема, що документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. Крім того, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику до виконання, за адресою, вказаною у виконавчому листі, та отримана останньою 12.06.2020 року.

Отже, на думку суду, боржник ОСОБА_1 ухиляється від покладених на неї обов`язків, оскільки обізнана як про наявність судового рішення про стягнення з неї боргу, так і про відкриття виконавчого провадження, не надає можливості приватному виконавцю перевірити майновий стан, а тому проникнення до житла залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, що включає встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить боржнику на праві власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 212014033 від 10.06.2020 року (а.с. 128)

Отже, судом також встановлено, що боржник рішення суду не виконала, хоча Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

З врахуванням зазначених обставин, подання приватного виконавця Овчаренка М.О. підлягає задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 126, 1261 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258-261, 353-355, 439 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка Миколи Олександровича про примусове проникнення до житла особи боржника - фізичної особи, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Овчаренку Миколі Олександровичу (посвідчення № 0110 від 07.11.2017 року) на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 62311172 з примусового виконання виконавчого листа № 752/22060/19 від 29.05.2020 року, який видав Голосіївський районний суд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, у розмірі 56 800,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок), витрати по проведенню оціночних послуг у розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок), а всього -60 800,00 грн. (шістдесят тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко