КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року місто Київ.

Справа 758/1264/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8958/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

Суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року (ухвалене в складі судді Якимець О.І., повний текст судового рішення складено 05.04.2021 року)

в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 38 032,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.01.2020 між ФОП ОСОБА_3 (турагент), ТОВ «ДЖОІН АП!» (туроператор) та ОСОБА_4 (дружина позивача) укладено договір про надання туристичних послуг №2003485. На виконання умов договору 01.01.2020 позивачем сплачено на рахунок відповідача передоплату у 20 500 грн. Надалі, 03.08.2020 ОСОБА_5 (довірена особа ОСОБА_4 ) сплачено на рахунок відповідача решту вартості послуг за договором у розмірі 38 032 грн. Відповідачем виконано свої зобов`язання в повному обсязі. Також, 31.07.2020 позивачем було помилково сплачено на розрахунковий рахунок відповідача кошти у розмірі 38 032 грн. Однак, відповідач, незважаючи на звернення позивача щодо повернення вказаних коштів, такі не повернув. Вважає, що вказані кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак просив суд, з посиланням на приписи ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), стягнути їх з відповідача. Також, просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у позові ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів гривень відмовлено.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_2 покладено на останнього.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, а в решті - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду 11.05.2021 року, відповідно до відмітки на поштовому конверті, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , безпосередньо до апеляційного суду подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок та ухвалити нове рішення, яким у задоволені клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Скаржник вказує, що рішенням в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийняте без всебічного, повного та об`єктивного розгляду, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представником відповідача не надано жодного належного доказу про наявність у ОСОБА_6 повноважень щодо передоручення права підписувати та подавати відзиви на позовну заяву, клопотання тощо, від імені Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та представляти її інтереси в суді. Окрім того, не додано довіреності від 23.08.2018 року, яка б підтверджувала право ОСОБА_6 діяти в інтересах ФОП ОСОБА_3 , та укладати договори від її імені. Повноваження адвоката щодо представництва інтересів ФОП ОСОБА_3 судом не перевірено, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували такі повноваження. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували право Адвокатського об`єднання «АЛІАС» в особі його адвокатів представляти інтереси ФОП ОСОБА_3 , то і відсутні підстави для стягнення правової допомоги на користь ФОП ОСОБА_3

25 травня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Горового О.В. в інтересах ФОП ОСОБА_3 , обґрунтований тим, що у відповідності до п. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження представника Відповідача - адвоката Горового О.В. були підтверджені оригіналом ордеру, який долучений до матеріалів справи. Таким чином, нормативне обґрунтування апеляційної скарги представника Позивача є хибним та таким, яке направлене на обмеження прав Відповідача на отримання професійної допомоги адвоката в суді. Просить суд, оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, рішення суду в цій частині не оскаржувалося позивачем, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України не переглядає рішення в цій частині, а лише щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно правової позиція, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд першої інстанції стягуючи з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, виходив з принципів співмірності та розумності понесених відповідачем витрат, з обсягом тих послуг, що надавались адвокатським об`єднанням.

У відзиві на позов відповідачем було зазначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, а також у судовому засіданні 16.03.2021 представником відповідача було подано клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідача у справі №758/1264/21 та докази понесення стороною судових витрат, зокрема договір про надання правової допомоги від 09.03.2021, рахунок №30 від 12.03.2021, копію платіжного доручення №138 від 15.03.2021 на суму 6000,00 грн, копію акта про надання правової допомоги від 16.03.2021.

Згідно умов договору про надання правової допомоги адвокатом №24/21 від 09.03.2021 (арк.спр.51) сторонами погоджено винагороду адвокату в розмірі 1500,00 грн (без урахування ПДВ) за годину роботи, або за участь в одному судовому засіданні.

Згідно акта про надання правової допомоги від 16.03.2021 (арк.спр.54) виконавцем надана замовнику професійна правнича допомога у цивільній справі №758/1264/21 у кількості 4 години у сумі 6000, 00 грн, а саме: 09.03.2021 - зняття фотокопій зі справи та ознайомлення з матеріалами цивільної справи (1 година); 12.03.2021 - підготовка адвокатом та направлення відзиву на позовну заяву (2 години); 16.03.2021 - участь у судовому засіданні у справі №758/1264/21.

Досліджуючи надані письмові докази на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою, судом першої інстанції встановлено, що за умовами укладеного договору про надання правової допомоги № 24/21 від 09.03.2021 року між Адвокатським об?єднанням «Аліас» в особі адвоката Горового О.В. надано правничу допомогу в районному суді у справі № 758/1264/21, в якій ОСОБА_3 виступає відповідачем.

Перевіряючи розмір витрат, понесених відповідачем ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу адвоката Горового О.В. в районному суді, колегія суддів вважає, що витрати у розмірі 3000, 00 гривень є належним чином обґрунтованими, та не суперечать принципу розподілу судових витрат. Крім того. Колегія суддів бере до уваги, що відповідачем відповідно до платіжного доручення № 138 кошти сплачено у розмірі 6000, 00 грн. Горовий О.В. надав усі повноваження, копію договору №24/21 про надання правової допомоги від 09.03.2021 року; копію акту від 196.03.2021 року, копію рахунку АО «Аліас» № 30 від 12.03.2021 року; копію банківської виписки від 15.03.2021 року, копію ордеру на представництво у Подільському районному суді м. Києва ОСОБА_8

Таким чином , враховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом Горовим О.В. послуг в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дотримався співмірності та розумності стягнувши 3000, 00 гривень з позивача на відшкодування витрат на правничу допомогу, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки в матеріалах справи наявні докази представництва та понесених витрат на представництво у суді відповідача ОСОБА_3 адвокатом Горовим О.В.

Доводи скарги про те, що суду не були подані докази, відповідно до яких ОСОБА_8 , уповноважувала ОСОБА_9 підписувати від її імені договір з адвокатським об`єднанням на законність рішення не впливають, так як до справи долучено ордер адвоката, з якого вбачається, що він в суді представляв інтереси ОСОБА_8 (а.с. 36), а також в акті про надання послуг зазначено, що послуги отримала саме ОСОБА_8 , яка підписала акт, а не якась інша особа, і оплата за послуги, відповідно до платіжного доручення також проведена ОСОБА_8 . (а.с. 53)

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині, що оскаржувалося, без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн); справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 липня 2021 року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик