Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/1461/21
Провадження № 2/644/1424/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року м. Харків.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Черняка В.Г.,

за участю:

секретаря судових засідань Луценко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Завод «Електроважмаш» в якому, з урахуванням заяви про закриття провадження по справі в частині стягнення заборгованості по заробітній платі від 23.06.2021 року, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати працівнику сум, що підлягають виплаті при звільненні у розмірі 33089,64 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з 29.06.2010 року по 12.10.2020 року позивач працювала в ДП «Завод «Електроважмаш» на посаді інженера-технолога. 12.10.2020 року позивача ОСОБА_1 було звільнено на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідач ДП «Завод «Електроважмаш» не провів повний розрахунок з позивачем, нарахував, але не виплатив заробітну плату за серпень, вересень та жовтень 2020 року у загальному розмірі 33076, 07 грн., крім того відповідачем не виплачено позивачу належні до виплати при звільненні суми у розмірі 33089,64 грн. Позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві проведено розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати працівнику сум, що підлягають виплаті при звільненні, за період з 12 жовтня 2020 року по 23 лютого 2021 року, тобто до дня звернення до суду, який за розрахунком позивача склав 33089,64 грн. та розрахований наступним чином: 92 дні (кількість днів затримки виплати заробітної плати) х 359,67 грн. (середньоденна заробітна плата).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.03.2021 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

05.05.2021 року представником відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що 03.03.2021 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано частину заборгованості із заробітної плати в розмірі 8269 грн.02 коп., 16.03.2021 року було перераховано 8682,47 грн., 23.03.2021 року було перераховано 16124, 58 грн. Таким чином, відповідно до довідки вих.№245/519 від 29.04.2021 року, заборгованість із невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку ДП «Завод «Електроважмаш» перед ОСОБА_1 відсутня. Тому, представник відповідача, в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 33076, 07 грн., просив закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Крім того, представник відповідача посилається на невірний розрахунок позивачем розміру середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати за період з 12.10.2020 року (день звільнення) по 23.02.2021 року (день звернення до суду), який складає 50 робочих днів, а не 92 днів, як розрахував позивач, а саме жовтень 2020 року 10 робочих днів, листопад - 17, грудень 15, січень 8, лютий 0, та складає 18250,50 грн., а саме 50 днів (кількість днів затримки виплати заробітної плати) х 365,01 грн. (середньоденна заробітна плата).

Вказана різниця робочих днів обумовлена наявністю наказів т.в.о. генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш» від 24.07.2020 року №309 «Про встановлення неповного робочого тижня», наказу від 21.10.2020 року №427 «Про встановлення неповного робочого часу у грудні 2020 та січні 2021 року», наказу №261-01/09 від 26.01.2021 року «Про простій працівників у лютому 2021 року», наказом №261-01/61 від 22.02.2021 року продовжено простій працівників ДП «Завод «Електроважмаш» у березні 2021 року.

Крім того, представник відповідача просить зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача на 90%, а саме до 1825,05 грн., що врахує оптимальний баланс інтересів сторін у спорі. При цьому представник відповідача просить суд враховати нетривалий період затримки розрахунку, об`єктивно над-тяжкий економічний та політичний стан, коли відповідач вживає всіх можливих заходів задля збереження робочих місць та повноцінного функціонування галузі.

23.06.2021 року представник позивача адвокат Мельник Н.О. надала суду заяву, в якій просила суд закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 33076,07 грн., у зв`язку із тим, що в період знаходження справи на розгляді в суді, відповідачем повністю виплачена заборгованість по нарахованій заробітній платі у зазначеному в позові розмірі. Позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача в сумі 33089, 64 грн. підтримала повністю та просила її задовольнити.

26.03.2021 року представник відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» надав суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому посилався на те, що 23.03.2021 року позивачу ОСОБА_2 було виплачено залишок заборгованості із заробітної плати та станом на 26.03.2021 року заборгованість із заробітної плати відсутня.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Мельник Н.О. подала до суду заяву, в якій просила судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача середнього заробітку за час затримки виплати працівнику сум, що підлягають виплаті при звільненні у розмірі 33089,64 грн. підтримала. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості по заробітній платі просила закрити.

Представник відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступні факти та відповідні їх правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 29.06.2010 року була прийнята на роботу до Харківського державного підприємства завод «Електроважмаш» (на теперішній час, після перейменування, ДП «Завод «Електроважмаш») на посаду інженера-технолога у заготівельнозварювальний цех.

12.10.2020 року позивача ОСОБА_1 було звільнено на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, на підставі наказу директора по роботі з персоналом і соціальним питанням ДП «Завод «Електроважмаш» Савюк Л.В. № 290-к від 12.10.2020 року.

Згідно довідки ДП «Завод «Електроважмаш» № 245/519 від 29.04.2021 року заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 на дату звільнення -12.10.2020 року, складає 33076,07 грн., середньоденна заробітна плата складає 365,01 грн.

Згідно платіжних відомостей про зарахування заробітної плати ДП «Завод «Електроважмаш» від 03.03.2021 року, 16.03.2021 року, 23.03.2021 року позивачу ОСОБА_1 було виплачено заборгованість із заробітної плати, а саме 03.03.2021 року 8269,02 грн., 16.03.2021 року 8682,47 грн., 23.03.2021 року 16124,58 грн, а загалом 33 076,07 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем ДП «Завод «Електроважмаш» в процесі судового розгляду погашено заборгованість із заробітної плати перед позивачем ОСОБА_1 в повному обсязі, та беручи до уваги клопотання представника позивача та представника відповідача про закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог, суд приходить до висновку, про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості із заробітної плати.

За приписами ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП).

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що оформивши звільнення позивача ОСОБА_1 та видавши їй трудову книжку, відповідач ДП «Завод «Електроважмаш» свій обов`язок із проведення з позивачем повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.117 КЗпП України.

Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за весь час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача, який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 365,01 грн.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді.

Виходячи із розрахунку позивача ОСОБА_1 станом на 23.02.2021 року час затримки розрахунку із позивачем складає 92 робочих дня (з 12.10.2020 року по 23.02.2021 року).

Разом з цим, представником відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» суду надано накази т.в.о. генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш» від 24.07.2020 року №309 «Про встановлення неповного робочого тижня», наказ від 21.10.2020 року №427 «Про встановлення неповного робочого часу у грудні 2020 та січні 2021 року», наказ №261-01/09 від 26.01.2021 року «Про простій працівників у лютому 2021 року».

Враховуючи наведені накази кількість робочих днів на підприємстві за період затримки розрахунку перед позивачем складає 50 робочих днів, а саме жовтень 2020 року 10 робочих днів, листопад - 17, грудень 15, січень 8, лютий 0. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, непроведеного при звільненні, за період з 12.10.2020 року по 23.02.2021 року, в сумі 18 250,50 грн.

Розрахунок проведений судом наступним чином: 50 робочих днів (час затримки розрахунку) х 365,01 грн. (середньоденна заробітна плата за два календарних місяці, що передували звільненню) = 18 250,50 грн., отже позовна вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати працівнику сум, що підлягають виплаті при звільненні, підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання представника ДП «Завод «Електроважмаш» про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача, до 90 %, а саме до 1 825,05 грн., суд зауважує наступне.

Так, у клопотанні представник відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» посилається на нетривалий період затримки розрахунку, об`єктивно над-тяжкий економічний та політичний стан підприємства, погашення заборгованості із заробітної плати, що на думку представника відповідача є підставою для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача. Проте, з такими посиланнями представника відповідача суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок, згідно якого суд має право зменшити розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, при цьому суду необхідно враховувати:

1) Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

2) Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

3) Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

4) Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи розмір простроченої заборгованості із заробітної плати роботодавця перед позивачем у сумі 18 250,50 грн., період затримки виплати, що складає 50 робочих днів, час звернення позивача до суду з моменту виникнення заборгованості підприємства, який не є надмірно тривалим, враховуючи ймовірний розмір майнових втрат працівника пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, а саме погашення заборгованості лише під час судового розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. При цьому суд вважає, що стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника у розмірі 18 250,50 грн. відповідає меті дотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця.

Враховуючи викладене, позовна вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 18 250,50 грн., що відповідає наведеним розрахункам, а підстави для зменшення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника -відсутні.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати та про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1408,76 грн., а саме 908,00 грн. за позовну вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка погашена відповідачем лише в процесі судового розгляду, та 500,76 грн. за частково задоволену позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 255, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117КЗпП, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, Пленумом Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Законом України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» (код , місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 299) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18 250,50 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» (код , місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 299) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1408,76 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення,

Повний текст рішення складено 29 червня 2021 року.

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк