Провадження № 22-ц/812/1329/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Миколаїв

справа № 490/10705/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 05 травня 2021 року суддею Саламатіним О.В. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 22 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру, за яким останній отримав 8 000 грн. кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла станом на 31 жовтня 2017 року у розмірі 91 604, 39 грн., з яких: 7 788,05 грн. тіла кредиту; 75 408, 38 грн. процентів за користування кредитом; 3 569,66 грн. пені та комісій, та штрафи: 500,00 грн. фіксована частина та 4 338,30 грн. процентна складова.

09 березня 2021 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог 26 208, 57 грн., з яких: 7 788, 05 грн. тіла кредиту; 16 552, 19 грн. процентів та 1 868, 33 грн. пені.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на недоведеність укладення сторонами кредитного договору оскільки умови та правила надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не містять його підпису, а підписана ним анкета-заява не визначає умов кредитування, а може свідчити лише про його бажання оформити на своє ім`я кредитну картку. Також вказував на пропуск позовної давності та недоведеність сплати ним 383,18 грн. 10 листопада 2014 року, 29, 47 грн. 01 лютого 2015 року та 0,87 грн. 28 квітня 2015 року.

У відповіді на відзив банк вважав доведеними прийняття позичальником умов кредитування за кредитною карткою «Універсальна», що на його думку підтверджується випискою з рахунку, який свідчить про те, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що є можливим лише при наявності кредитної карти. Також вказував на дотримання позовної давності пред`явленням позову 19 листопада 2017 року, оскільки остання випущена картка діяла строком до січня 2018 року.

У запереченнях на відповідь банку ОСОБА_1 зазначав, що про порушення своїх прав банк мав довідатись 16 травня 2014 року, коли замість нібито погодженої суми 545, 65 грн. було сплачено всього 400 грн., тому наполягав на тому, що звернувшись до суду з позовом у листопаді 2017 року, банк пропустив позовну давність.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване пропуском банком позовної давності.

В апеляційній скарзі банк просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на доведеність отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за умовами кредитування картки «Універсальна», користування позичальником кредитними коштами, та на помилковість висновків суду щодо пропуску позовної давності, оскільки згідно правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах зазначеного на ній строку, отже позовна давність має обраховуватись не з дати несплати чергового платежу, а зі спливу останнього дня місяця дії картки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на недоведеність укладення кредитного договору та на недоведеність отримання ним кредитних карток.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н, відповідно до якої йому відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн. (а.с. 7).

У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 8 000,00 грн.

Надана банком анкета-заява містить паспортні дані та відомості про майно та дохід позичальника, проте не містить будь-яких умов кредитування. Натомість в анкеті-заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що заява разом з пам`яткою клієнта та Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Проте, додані до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, а також Умови та правила надання банківських послуг особистого підпису ОСОБА_1 не містять.

За такого апеляційний суд вважає посилання банку на ці документи безпідставними, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки анкета-заява не містить будь-яких умов кредитування, а додані до позову без підпису позичальника документи, як доказ узгоджених сторонами умов кредитування, повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, то апеляційний суд вважає безпідставним покладення на позичальника обов`язків, визначених за умовами кредитування картки типу «Універсальна».

Тіло кредиту 7 788, 05 грн., яке просить стягнути банк, згідно наданої ним виписки за кредитним договором, виплачено ОСОБА_1 до кінця квітня 2013 року. За такого і в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

За таких обставин, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з підстав пропуску банком позовної давності, та вважає за необхідне відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 з підстав його недоведеності.

Посилання апелянта на випуск позичальнику останньої кредитної карти 11 березня 2014 року зі строком дії до січня 2018 року апеляційний суд вважає такими, що не мають правового значення, по-перше, оскільки підставою відмови у позові є його недоведеність, а не пропуск позовної давності, а по-друге, доказів отримання ОСОБА_1 цієї кредитної карти банк не надав. Крім цього, як вбачається з виписки по рахунку, з лютого 2014 року ОСОБА_1 кредитною картою не користувався, по рахунку лише нараховувались та списувались проценти та пеня.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає за необхідне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 травня 2021 року в частині вирішення спору по суті змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376 нове рішення або зміна 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 05 липня 2021 року