Справа № 541/1047/21
Номер провадження 2/541/607/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 червня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та аліментів на своє особисте утримання,

в с т а н о в и в:

14.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє особисте утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 серпня 2019 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб не припинено, однак відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, хоча є приватним підприємцем та має відмінний стан здоров`я. Позивачка ніде не працює, але отримує допомогу по народженню дитини, цих коштів на утримання дитини не вистачає, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання до досягнення сином трирічного віку, в розмірі 1/6 грн частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Ухвалою судді від 24 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.15).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовільнити в повному обсязі, стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від його доходу до осягнення сином повноліття та на своє утримання в розмірі 1/6 частини від його доходу до осягнення сином трирічного віку.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що він надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини, оскільки не має змоги надавати їй матеріальну допомогу. Надав довідки про те, що він працює у ФОП ОСОБА_4 і розмір його заробітної плати як продавця з неповним робочим днем становить 3000 грн. Прийнятий на роботу 07.06.2021 по трудовому договору. Свою діяльність як ФОП він припинив.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с.4,5).

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.ст. 180, 181, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивачки про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно.

При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України якою встановлено, що розмір аліментів не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 01.06.2016 справа № 524/8611/15, провадження № 6-4566св16.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Таким чином, при встановленні, чи потребує дружина, яка перебуває у декретній відпустці матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю дитини доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що мати дитини не потребує матеріальної допомоги. Розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить тільки від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Суд при задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, та визначаючи розмір аліментів, бере до уваги молодий вік та задовільний стан здоров`я відповідача, його фізичну можливість працювати та отримувати дохід від своєї діяльності. Тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дружини та дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 14 травня 2021 року.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та право дружини з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, позов підлягає до задоволення в повному розмірі та стягненню аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача на місяць, так як батько повинен надавати матеріальне утримання свого сина до досягнення ним повноліття та стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частки від його доходу щомісяця починаючи з 14 травня 2021 року.

Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за дві позовні вимоги слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1816 грн.

Керуючись ст.ст. 180-197 СК України, ст.ст. 274-279, 264-273, суд,

у х в а л и в :

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 14.05.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на її особисте утримання, до досягнення їх спільної дитини ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) трьох років, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісяця, починаючи з 14.05.2021 по 01.10.2022 року.

Стягти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати: судовий збір на користь держави в сумі 1816 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 червня 2021 року.

Суддя О. А. Городівський