Справа №: 398/2091/21
провадження №: 2/398/1353/21
РІШЕННЯ
Іменем України

"30" червня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Коліуш Г.В.,з участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь 5000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди за несвоєчасну виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2020р. наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з ним було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Одночасно з виключенням із списків особового складу військової частини, з позивачем проведено остаточний розрахунок. Проте, у день звільнення йому не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно. Вважаючи бездіяльність військової частини протиправною, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року визнано протиправної бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язано відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 23199,40 грн. Таким чином наявність вини з боку відповідача встановлена рішенням суду. Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відсутність наслідків у вигляді родичів розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Ухвалою від 27.05.2021 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання на 30.06.2021 року.

23.06.2021 року представником відповідача поданий відзив на позовну заяву про невизнання позову з тих підстав, що про нараховану суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплати не оспорювань ним суму. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. У позові не зазначено, у чому полягає моральна шкода, не зазначені обставини, які визначають її характер та обсяг. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, а також наявності чи необхідності його додаткових зусиль для організації свого життя внаслідок невчасного здійснення відповідачем компенсаційних виплат, передбачених ст. 117 КЗпП України. Також подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки вони є безпідставно завищеними та необґрунтованими.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених в відзиві на позовну заяву.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з витягом з наказу т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №86 від 22.04.2020 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, зарахувавши на службу у військовому оперативному резерві першої черги військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року по справі №340/5123/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі довідки №57 від 22 квітня 2020 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 23 199,40 грн.

Питання відповідальності за порушення трудових прав військовослужбовців та відшкодування моральної шкоди військовослужбовцю у разі порушення його трудових прав не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження військової служби.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норми Цивільного кодексу України про загальні підстави та порядок відшкодування моральної шкоди.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок її порушення прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Тобто, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірною бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (невиплати належних йому грошових сум), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (п. 13

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Проте, в позові не зазначено в чому полягає моральна шкода, з чого позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, не зазначені інші обставини, що мають значення для вирішення спору, не зазначено переконливих доводів на підтвердження того, що невиплатою компенсації принижено його честь і гідність, порушено звичні життєві зв`язки і стосунки із оточуючими людьми, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Фактично позов містить лише посилання на норми ЦК України та практику Європейського суду з прав людини без зазначення конкретних обставин спричинення моральної шкоди позивачу саме діями відповідача.

Позивач пов`язує спричинення йому моральної шкоди з порушенням відповідачем законодавства про порядок та умови проходження військової служби що полягає у невиплаті йому грошової компенсації при звільненні за неотримане речове майно.

Посилання позивача на те, що право на відшкодування моральної шкоди виникло у нього на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року, яким визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно суд вважає безпідставним, оскільки відшкодування моральної шкоди цивільне законодавство пов`язує із доведенням наявності такої шкоди і сам по собі зміст вказаної постанови не є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди. Саме лише існування судового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 не є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року по справі № 461/463/16-ц

Враховуючи приписи ч.2 ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню витрати позивача на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76- 82, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , адреса робочого місця: АДРЕСА_3 .

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Діброви, буд. 77/95, .

Суддя??????? Коліуш Г.В.