Справа № 383/536/20
Номер провадження 2/383/30/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Зербул С.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/536/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку в спадковому майні,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку в спадковому майні.

Обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, який був посвідчений 17 березня 2008 року приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодовою Л.А. та зареєстрований в реєстрі №597, відповідно якого ОСОБА_3 заповів їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він законом буде мати право.

Вказує, що звернулася до державного нотаріуса Компаніївської нотаріальної контори Кіровоградської області, для оформлення своїх спадкових прав, але їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказавши, що ОСОБА_2 є дружиною померлого, та має право на обов`язкову частку в спадщині згідно ст.1241 ЦК України.

Враховуючи дані обставини, вона позбавлена можливості оформити спадщину за заповітом, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.21-22).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.09.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.29).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Представник позивача адвокат Євладенко Л.С. в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, в подальшому подавши до суду заяву про слухання справи за її відсутності, де просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.138).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що разом із сином ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У березні 2017 року вона звернулася до Компаніївської державної нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини. Вказує, що на час відкриття спадщини вона є дружиною померлого, тому позовні вимоги до неї про усунення від спадкування є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.34-35).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Положеннями статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 27 лютого 2017 року складено відповідний актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02 березня 2017 року Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.7).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_4 , що був посвідчений 17 березня 2008 року приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодовою Л.А. та зареєстрований в реєстрі за №597, відповідно якого заповів останній все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право. На час розгляду справи заповіт є чинним (а.с.9).

Відповідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 02.11.2018 року, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.8).

У межах установленого строку для прийняття спадщини (ст.1270 ЦК України) ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 ..

Постановою державного нотаріуса Компаніївської нотаріальної контори Кіровоградської області Мізікевич Н.В. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2019 року за №514/02-31 та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що дружина померлого ОСОБА_2 є спадкоємицею, яка має право на обов`язкову частку у спадщині (а.с.11).

Судом також встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького району Кіровоградської області від 23.01.1999 року, актовий запис за №4 ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.40).

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького району Кіровоградської області від 23.05.1997 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_9 народився син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.41).

28 серпня 2006 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №2-333/2006 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 08.09.2006 року (а.с.10).

З матеріалів спадкової справи №27/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 встановлено, що до Компаніївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася 17.03.2017 року як дружина спадкодавця ОСОБА_2 . Та з аналогічною заявою 22.08.2017 року до нотаріуса звернулася донька померлого ОСОБА_11 та позивачка ОСОБА_4 ..

Але позивачці ОСОБА_12 постановою державного нотаріусу Компаніївського нотаріальної контори Кіровоградської області, про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2019 року №514/02-31, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7617 га., що розташована на території Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровоградської області, що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 з тих підстав, що ОСОБА_2 є спадкоємицею майна померлого, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, і цей факт унеможливлює видачу позивачці свідоцтва на всю земельну ділянку бо порушить права інших спадкоємців.

При цьому нотаріусом Компаніївського нотаріальної контори Кіровоградської області не взято до уваги той факт, що шлюб між спадкодавцем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 на час відкриття спадщини вже було припинено 08.09.2006 року на підставі чинного рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.08.2006 року про розірвання шлюбу між ними, оскільки у відповідності до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набирання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Тобто з 08.09.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є подружжям, а значить у відповідачки ОСОБА_2 відсутнє право спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , та як наслідок вона не має права на обов`язкову частку у разі спадкування іншими особами за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII (надалі Закон) неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову ( ст.48 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_13 не зверталася до суду із позовом про оскарження вказаної вище постанови нотаріуса, яка вочевидь порушує її право на спадкування майна за заповітом після смерті ОСОБА_14 .

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких не входить такий спосіб, як визнання особи такою, що не має право на обов`язкову часту у спадкуванні, такий спосіб захисту не передбачений також й іншим законом, можливе лише зменшення її розміру ( абз.2 ч.1 ст.1241 ЦК України) чи усунення від права на спадкування ( ст.1224 ЦК України).

Право на обов`язкову частку це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тлумачення абзацу другого частини першої статті 1241 ЦК України свідчить, що зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині можливе з урахуванням: а) характеру відносин між спадкоємцями і спадкодавцем; б) наявності інших обставин, що мають істотне значення. Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом Цивільний кодекс України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року у справі №483/597/16-ц.

Суд, вважає, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості захистити своє порушене право, але у інший спосіб, визначений законом, в тому числі оскаржити постанову нотаріуса чи з вимогами про визнання свого права власності на спірне майно.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Аналізуючи викладені обставини та враховуючи, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту свого порушеного права, і суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених нею вимог, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 права на обов`язкову частку у спадщині є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. керуючись ст.ст. 76-81, 92, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.16,1216-1218, 1224, 1241, 1261, 1265,1268, 1270, 1280, 1297 ЦК України, ст.114 СК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку в спадковому майні відмовити повністю.

Судовий збір сплачений позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду в сумі 840,80 грн. залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_5 , орган видачі 3522 від 15.04.2019 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Євладенко Лілія Сергіївна, діє на підставі ордера серії КР №032099 від 28.10.2020 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 13.02.1999 року, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 26.02.2021 року.

Суддя І. М. Адаменко