Справа № 409/1628/18
Пров. № 2/409/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: О.Г.Третяка,

за участю секретаря судових засідань: О.В.Бушлі

позивача: П.В.Пужаєва

представника позивача В.В.Березинця

В.М. Мамонової

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення участі батька у вихованні дитини та зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частки заробітку (доходу) на 1/8 частку всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони мають спільну дитину- сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого з 22 листопада 2013 року на підставі рішення Артемівського районного суду м.Луганська сплачує аліменти відповідачці в розмірі ј частки заробітку (доходу). Шлюб між сторонами розірвано у 2013 році.Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю в м.Луганськ.Офіційно позивач працевлаштувався в жовтні 2014 року. Відповідачка має задовільне матеріальне становище,а її батьки отримують пенсію.Позивач отримує зарплату у розмірі 20 тис.грн. і сплачує на сина аліменти у розмірі 5 тис.грн., тобто самостійно утримує сина,однак не має можливості контролювати використання аліментів відповідачкою,адже вона проживає на неконтрольованій території Луганської області,а він в м.Бровари Київської області.Батьки позивача є внутрішніми переселенцями ,батько працює в бюджетній організації і отримує мінімальну зарплату,а мама має 2 групу інвалідності та потребує постійного медичного забезпечення.На думку позивача його матеріальне становище погіршилося,адже він вимушений доглядати непрацездатну матір та батька-пенсіонера. Також відповідачка перешкоджає у вихованні та спілкуванні з сином- не забезпечує перевезення дитини на підконтрольну уряду України територію за місцем проживання позивача.Позивач просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні і вільному особистому спілкуванні з сином,визначити такі способи участі у вихованні сина як особисте спілкування,необмежене спілкування,особисто при зустрічі,засобами телефонного,поштового та відозв`язку,соціальні мережі чи інші сервіси дистанційного спілкування.Просить суд зобов`язати відповідачку забезпечити перевезення сина на підконтрольну уряду України територію за місцем проживання позивача (за попередньою домовленістю із зазначенням дати приїзду,транспортного засобу,місця та часу прибуття).

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представники позивача повністю підтримали позов ОСОБА_3 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача просили відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 через безпідставність та необгрунтованість позовних вимог. Відповідач пояснила,що у відповідача не змінився матеріальний стан.Позивач повністю виплатив їй заборгованість по аліментам на дитину.Відповідач є інвалідом 2 групи. Через те,що відповідач проживає на окупованій території в м.Луганськ,то вона не має змоги возити дитину до батька на значну відстань,так як це потребує значних матеріальних витрат і може бути небезпечно для дитини через перетинання лінії розмежування.Дитина часто хворіє і потребує постійної уваги.Відповідач заперечила,що вона забороняє дитині спілкуватися з батьком,а навіть навпаки.

Третя особа- служба у справах дітей Новоайдарської райдержадміністрації Луганської області в судове засідання свого представника не надіслала.Представник третьої особи просить розглянути справу без його участі.Просить захистити права дитини (а.с.218-219).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступне.

Сторони перебували у шлюбі з 2009 по 2013 рік (т.1 а.с.16). Шлюб розірвано і сторони проживають окремо(т.1а.с.20). Від спільно життя сторони мають дитину - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1а.с.17). З 22 листопада 2013 року на підставі рішення Артемівського районного суду м.Луганська позивач сплачує аліменти відповідачці в розмірі ј частки заробітку (доходу) (т.1а.с.21). Дитина проживає разом з матір`ю в м.Луганськ. Позивач проживає в м.Бровари Київської області та має постійний заробіток (т.1а.с.36-39). Дитина часто хворіє ,що потребує додаткових матеріальних витрат (т.1 а.с.109-160,т.2 а.с.12-17).Відповідачка працює,однак має хронічні захворювання (т.1 а.с.194-202).Сторони визнають факт відсутності заборгованості по аліментним платежам на дитину у позивача.Мати позивача має інвалідність 2 гр. (т.1 а.с.42,82) якій рекомендовано лікування та нагляд невропатолога та протипоказані значні фізичні та психоемоційні навантаження (т.1 а.с.43-50).Батько позивача працює (т.1а.с.59).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. Позивачем не надано належних та допустимих доказів,що його батьки перебувають на утриманні позивача.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України та позиції Верховного Суду України, крім того, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визначення способів участі позивача у вихованні сина задоволенню не підлягають,адже позивачем не надано належних та допустимих доказів того,що відповідачка перешкоджає у вихованні та спілкуванні з сином. Само по собі проживання дитини з матір`ю на значній відстані від позивача не є перешкоджанням у спілкуванні.З огляду на об`єктивні обставини- проживання дитини з матір`ю в тимчасово окупованому м.Луганськ - не забезпечує перевезення дитини на підконтрольну уряду України територію за місцем проживання позивача.Позивач просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні і вільному особистому спілкуванні з сином

На підставі викладеного та керуючись ст..180-182,192,273 СК України,ст.ст.5-13, 76- 83, 89, 258, 259, 263-265,268, 272, 273,354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення участі батька у вихованні дитини та зменшення розміру аліментів - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області Третяк О.Г.

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2021 р.