Справа № 643/3794/21
Провадження № 2/643/3116/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 р. Московський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., за участю секретаря Ускової Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальний збиток у розмірі 236 743 грн. та моральну шкоду у сумі 15 000 грн., які завдані йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав та надав пояснення, відповідно до обставин, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що позовні вимоги є необґрунтованими та належними доказами не підтверджені.

Представник третьої особи СТ «Гардіан» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог законодавства, але направив суду письмові пояснення, в який зазначив, що на виконання приписів ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» CК «Страхова компанія Гардіан» отримавши від учасників ДТП повідомлення, направила свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу, за результатом якого аварійним комісаром було складено Аварійний сертифікат № 56-/76/5 від 05.11.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Відповідно до Аварійного сертифікату ринкова вартість КТЗ до ДТП складала 703 560,00 грн.; вартість відновленого ремонту 146 036,87 грн., коефіцієнт фізичного зносу -0,0; вартість відновлюваного ремонту за вирахуванням фізичного зносу 146 036,87 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ -123 247,89 грн.

06.01.2021 р. компанією було прийнято рішення про визнання ДТП страховим випадком та про виплату страхового відшкодування, про що складено страховий акт №ЦВ/2718/1, і здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 123 247,89 грн. за платіжним дорученням № 6959 від 06.01.2021 р.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

19.09.2020 р. о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Мерефянське шосе та вулиці Тернопільська в м. Харкові порушив вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху України, а саме, повертаючи ліворуч не надав переваги автомобілю «OPEL GRANDLAND X» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався прямо назустріч, внаслідок чого сталося зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.11.2020 р. на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Автомобіль «OPEL GRANDLAND X», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу №226 від 23.06.2020 р.

На момент ДТП між власником транспортного засобу «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 та ТДВ CК «Страхова компанія Гардіан» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4889024 зі строком дії з 01.02.2020 р. по 31.01.2021 р. Страхова сума за вказаним договором за шкоду, завдану майну потерпілих, складає 130 000 грн., франшиза 0,00 грн.

З платіжного доручення №6959 від 06.01.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 123247,89 грн.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №454/10-20, який складений 27.10.2020 р., вартість відновлюваного ремонту автомобіля «OPEL GRANDLAND X» реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 490 971,94 грн.; величина втрати товарної вартості становить 44 019,10 грн.; тобто вартість матеріального збитку складає 534 991,04 грн.

27.10.2020 р. між ТОВ «Контракт-Авто», позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір комісії на продаж №27/10/03, відповідно до якого ОСОБА_1 продала автомобіль «OPEL GRANDLAND X» реєстраційний номер НОМЕР_2 , за ціною 175 000 грн.

Таким чином, розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача складає 236 743,15 грн., визначеної згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №454/10-20, з урахуванням відшкодованої суми ТДВ CК «Страхова компанія Гардіан», та продажу автомобіля за договору комісії на продаж №27/10/03.

Докази представлені позивачем на підтвердження розміру шкоди відповідачем не спростовані.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Положеннями ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В приписах ст. 1194 ЦК України зазначено: особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати, деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди.

Тому, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, не просто суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а повністю його нівелює.

Такої думки, дотримується Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, вона не нараховується, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ.

Так як строк експлуатації автомобіля позивача перевищує 7 років (автомобіль 2008 р. випуску), то в наданих суду експертизах судові експерти не визначали величину втрати товарної вартсоті.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Таким чином, позов в частині стягнення матеріальної шкоди є доведеним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім матеріальних збитків позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінила у 15 000, 00 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала.

При цьому суд зазначає, що факт порушення прав позивача має місце, і внаслідок пошкодження майна і необхідності вживати зусиль для поновлення своїх прав позивач має моральні переживання та страдження, що є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди. Виходячи з правил розумності та справедливості, характеру та тривалості перенесених переживань, та наданих суду доказів, суд вважає, що необхідно з відповідача стягнути суму 3 000 грн.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 236 743 (двісті тридцять шість тисяч сімсот сорок три) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2518 (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», , 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96.

Суддя - Я.М. Горбунова