Номер провадження: 22-ц/813/2284/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24.06.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-11965/09

Номер провадження: 22-ц/813/2284/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- апелянт (особа, яка не брала участь у справ, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки - Одеська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Одеської міської ради Поповської Інни Петрівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права власності на квартиру,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: 1) визнати дійсним укладений між ОСОБА_2 та ним договір від 01 серпня 2009 року купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ним право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 103,6 кв. м, житловою площею 71,7 кв. м, що складається на першому поверсі: з коридору площею 3,8 кв. м, спальні площею 11,5 кв. м, спальні площею 11,2 кв. м, санвузла площею 4,1 кв. м, кухні площею 10,5 кв. м, вітальні площею 31,9 кв. м; на другому поверсі: холу зі сходами площею 10,2 кв. м, санвузла площею 3,9 кв. м, спальні площею 14,5 кв. м..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 01 серпня 2009 року уклав з ОСОБА_2 у простій письмовій формі договір купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_1 . Передав ОСОБА_2 обумовлену домовленістю сторін суму грошових коштів за майно. ОСОБА_2 частину квартири звільнила. Він провів ремонт у житлі, надбудував другий поверх, проживає у квартирі. ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна (Т. 1, а. с. 3 - 4).

2.2 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2009 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 01 серпня 2009 року частини квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01.08.2009 року укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , однак договір нотаріально не посвідчено. Сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору. Відбулося повне виконання договору з обох сторін - ОСОБА_2 отримала гроші за продане майно, а ОСОБА_1 отримав придбане нерухоме майно та провів його реконструкцію з надбудовою другого поверху. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про правомірне набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру та необхідність захисту права власності шляхом визнання, на підставі частини 2 статті 220 ЦК України, договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 (Т. 1, а. с. 41 - 43).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Одеська міська рада, як особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд вирішив питання про права, інтереси територіальної громади м. Одеси, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 55 - 60).

2.4 Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 є нерухомим майном. Перехід права власності на квартиру (частку квартири) № НОМЕР_1 підлягає державній реєстрації. Договір купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 01 серпня 2009 року, що має просту письмову форму, як договір купівлі-продажу нерухомого майна (двосторонній правочин) не відповідає вимогам закону, оскільки письмова форма договору не містить належних відомостей та реквізитів. Договір нотаріально не посвідчено, державна реєстрація правочину не проведена.

Недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири (частки квартири) згідно частини 1 статті 220 ЦК України вказує на його нікчемність. Відсутність державної реєстрації договору купівлі-продажу будинку як правочину свідчить про його неукладеність.

Таким чином, у розумінні пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України у ОСОБА_1 цивільні права та обов`язки щодо частки квартири АДРЕСА_3 не виникли. Норма частини 2 статті 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Більш того, ОСОБА_1 приєднав частку квартири АДРЕСА_3 до належної йому квартири АДРЕСА_4 , перебудував такі та фактично створив об`єкт у два поверхи загальною площею, що значно перевищує площу частки квартири АДРЕСА_3 та площу квартири АДРЕСА_4 . Проектно-технічна документація, дозвільні документи щодо реконструкції квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 до справи не надано. Власником земельної ділянки, на якій знаходиться реконструйований об`єкт (квартира АДРЕСА_4 ), є - територіальна громада м. Одеси, в особі Одеської міської ради. Оскаржуване рішення порушує права та інтереси власника земельної ділянки, відповідно оскаржуване судове рішення підлягає перегляду в апеляційному порядку за скаргою Одеської міської ради, яка до участі в справі судом першої інстанції залучена не була (Т. 1, а. с. 198 - 203).

2.4 Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У постанові Верховний Суд вказав, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо прийнятності апеляційної скарги Одеської міської ради. При цьому, Верховний Суд посилається на положення ч. 3 ст. 297 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення оскарженого рішення (Т. 2, а. с. 46 - 49).

2.5 Рух справи в суді апеляційної інстанції

23 жовтня 2019 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права власності на квартиру надійшла до Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 50).

23 жовтня 2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею-доповідачем було обрано суддю Черевка П.М. (Т. 2, а. с. 51).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року прийнято до провадження цивільну справу. Справа була призначена до розгляду та перебувала у провадженні апеляційного суду (Т. 2, а. с. 52).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 09 квітня 2020 року №914/0/15-20 суддю ОСОБА_4 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Цивільну справу передано до Одеського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2020 року визначено склад колегії суддів: - головуючий - суддя Заїкін А.П.; - судді - Дрішлюк А.І., Драгомерецький М.М. (Т. 2, а. с. 68).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2020 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права власності на квартиру, за апеляційною скаргою представника Одеської міської ради Поповської Інни Петрівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2009 року прийнято до провадження судді Заїкіна А.П. (Т. 2, а. с. 70).

У судовому засіданні ОСОБА_1 , адвокат Семененко Н.С. просили відмовити у відкриті апеляційного провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечували щодо відмовити у відкриті апеляційного провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечували проти відмови у відкриті апеляційного провадження.

3. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 292, частини першої статті 294 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення Одеської міської ради до апеляційного суду, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частина третя статті 297 ЦПК України передбачає можливість поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за наявності підстав для такого поновлення, які будуть визнані судом поважними.

Разом з тим, незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення (абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України).

За змістом статті 46 ЦПК України, у відповідній редакції, органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси відповідних територіальних громад та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

З аналізу положень статей 1, 16, 26, 29, 60 цього Закону вбачається, що територіальна громада володіє, користується і розпоряджається на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування, реалізуючи таким чином право комунальної власності. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, може звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18? зазначеного Закону).

За таких обставин органи місцевого самоврядування у правовідносинах, які зачіпають право комунальної власності територіальної громади, діють як її представники та можуть звертися до суду з метою захисту прав та інтересів територіальної громади, яку вони представляють.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Однак якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

У Доповіді щодо верховенства права Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанської комісії), схваленій на 86-му пленарному засіданні 2526 березня 2011 року, зазначено, що правова визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Існування суперечливих рішень, що їх виніс верховний чи конституційний суд, у будь-якому разі є несумісним із принципом юридичної визначеності. Тому вимагається, щоб суди, особливо вищих інстанцій, запроваджували механізми, що надають можливість уникати суперечливості та забезпечувати узгодженість їхньої судової практики.

Враховуючи імперативний характер положень абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України та те, що річний строк, визначений для органу місцевого самоврядування, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 (провадження № 14-262цс19).

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Одеська міська рада у листопаді 2016 року звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ухвалене 23 жовтня 2009 року, тобто більше, ніж через 07 років. На час звернення з цією скаргою була чинною редакція абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України, відповідно до якої встановлено преклюзивний річний строк на апеляційне оскарження судових рішень органом місцевого самоврядування незалежно від причин поважності пропуску такого строку.

Таким чином, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Одеської міської ради Поповської Інни Петрівни слід відмовити.

Колегія суддів також приймає до уваги, що Одеська міська рада у разі, якщо вона вважає порушеними права територіальної громади, не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Керуючись ст. ст. 357, 358, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Одеської міської ради Поповської Інни Петрівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права власності на квартиру - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складений 02 липня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів С. О. Погорєлова

О. В. Князюк