_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/933/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Маломуж А.І.,

за участю секретаря судового засідання Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Одеська міська рада, ОСОБА_3 про зміну права спільної сумісної власності на часткову сумісну та визначення часток співвласників,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2020 року позивачка звернулась до суду з даним позовом і вказала, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №87080657 від 15.05.2017 року, надалі - Витяг, право спільної сумісної власності (1 частка) на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстровано за наступними власниками: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_4 .

08 листопада 2018 року, відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 09листопада 2018 року помер один із співвласників - ОСОБА_4 .

У листопаді 2019 року (точну дата у Свідоцтві не зазначено) помер ще один співвласник- ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 27 листопада 2019 року.

Таким чином, станом на дату складання позовної заяви, в живих зі вказаних уВитягу співвласників об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .залишились лише ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте, вищевказаний об`єкт нерухомості знаходиться у спільній сумісній власності, у тому числі і померлих осіб, що позбавляє позивача права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2021 року провадження у вказаній справі відкрито. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила суд його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.

Представник третьої особи Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснення на позов не надав.

Дослідивши матеріали цивільної справи та надані докази судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №87080657 від 15.05.2017 року, надалі - Витяг, право спільної сумісної власності (1 частка) на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстровано за наступними власниками: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_4 .

Згідно з наданої на ухвалу суду копії інвентаризаційної справи з КП «БТІ» ОМР та відповіді КП «Міське агентство з приватизації житла» від 20.04.2021 року вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.04.1993 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить: ОСОБА_2 ,; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер один із співвласників - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 09листопада 2018 року

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ще один співвласник- ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 27 листопада 2019 року.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до статті 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з частинами першою, другою статті 355, частиною першою статті 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами статті 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак суд приходить до висновку, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно зі статтею 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною першою статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку порушене право позивача на розпорядження своєю часткою у праві власності , що стало підставою звернення до суду з цим позовом, враховуючи при цьому його доведеність, відсутність заперечень проти позову іншого співвласника ОСОБА_2 та відсутність у відповідача об`єктивних підстав для заперечення проти позову, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 355-357,372,1218, 1226,1297 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Одеська міська рада, ОСОБА_3 про зміну права спільної сумісної власності на часткову сумісну та визначення часток співвласників задовольнити повністю.

Змінити право спільної сумісної власності (1 частка) на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 на право спільної часткової власності з визначенням наступних часток співвласників:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 - 1/4 (одна четверта);

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 - 1/4 (одна четверта);

- померлий ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 1/4 (одна четверта);

- померлий ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 1/4 (одна четверта);.?

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2021 року.

Суддя Маломуж А. І.