Справа № 644/ 5400 /21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області - Близнюкова Юрія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло вказане подання, в якому приватний виконавець виконавчого округу Харківської області - Близнюков Ю.В. просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України, громадянці України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 2-2089/08, виданим 10.08.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання приватний виконавець посилається на те, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження №60875960 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2089/08, виданого 10.08.2010 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.08.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 808546 грн. 37 коп., держмита в розмірі 1700 грн., витрат на інформаційно - технічне забезпечення судів в розмірі 30 грн., а всього - 810276 грн. 37 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року по справі №644/7278/13-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-2089/08 з первісного стягувача - ВАТ «Кредобанк» на його правонаступника - ТОВ «Кредекс фінанс». 10.08.2018 року ТОВ «Кредекс фінанс» змінило назву на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

13.12.2019 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 60875960. Вказану постанову рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено боржнику за вих. № 3701 від 13.12.2019 року. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 18.12.2019 року боржник особисто отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 60875960. Таким чином, боржник належним чином повідомлена про початок примусового виконання рішення.

Пунктом 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження, боржника зобов`язано протягом п`яти днів подати декларацію про доходи та майно за формою, встановленою Міністерством юстиції.

До теперішнього часу боржником не подано такої декларації, чим порушено приписи пункту З частини п`ятої статті 19 Закону.

27.02.2020 року за вих. № 1421 боржнику направлено вимогу приватного виконавця, якою боржника зобов`язано з`явитися 06.03.2020 року для з`ясування дати та часу проведення виконавчих дій за адресою його проживання. У визначені виконавцем дату та час боржник за викликом не прибула, причин неявки не повідомила, про що складено акт приватного виконавця.

06.03.2020 року боржник не надала виконавцю допуск до житлового приміщення для проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт приватного виконавця.

Жодних пояснень з приводу поважності неприбуття за викликами виконавця боржником не надано, як і не повідомлено про заходи, які вживаються ним з метою виконання вимог виконавчого документа.

Таким чином, приватний виконавець зазначає, що така бездіяльність боржника (неподання декларації про доходи та майно, неявка за викликом, ненадання жодних пояснень за фактом неявки, невиконання вимог виконавчого документа, неповідомлення про заходи, які вживаються з метою виконання судового рішення) полягає у навмисному та свідомому невиконанні ним обов`язків, визначених законом та рішенням суду на протязі тривало проміжку часу.

В ході примусового виконання рішення суду, звернено стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується копію акту про проведені електронні торги додається. Станом на дату звернення до суду з даним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, заборгованість боржника ОСОБА_1 за виконавчим документом складає 375002,60 гривень.

Таким чином, приватним виконавцем вжиті передбачені законом заходи примусового виконання рішення, які не спонукали боржника до вжиття будь-яких дій, спрямованих на виконання покладених на неї обов`язків.

Приватний виконавець зазначає, що вказані свідомі дії боржника, що полягають у навмисному невиконанні обов`язків, передбачених статтею 19 Закону, і є доказом ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на неї рішенням суду.

Під час примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, у зв`язку з чим, виникла необхідність у зверненні до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 2-2089/08, виданим 10.08.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова.

З відповіді Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області від 13.12.2019 р., за обліками системи ЄІАС УМП значиться громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка документувалась паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 09.09.2019 року терміном дії до 09.09.2029 року.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби від 15.04.2021 року боржник перетинала кордон України 10.02.2020 року.

Таким чином, наявність у боржника ОСОБА_1 паспорта для виїзду за кордон свідчить про реальну можливість і здатність боржника перетинати кордон України з туристичною або іншою метою, у зв`язку з чим, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України позитивно вплине на виконання останньою обов`язків, покладених судовим рішенням.

Встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є пропорційним меті його застосування, адже не спричинить такої шкоди боржнику, яка б переважала шкоді, що заподіюється стягувачу внаслідок тривалого невиконання боржником судового рішення.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. В поданні просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд розглядає подання, негайно, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Враховуючи, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 441 ЦПК України, розгляд даної категорії справ є негайним, суд вважає можливим розгляд подання без участі державного виконавця, якому відомо про необхідність явки в судове засідання та без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2089/08, виданого 10.08.2010 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.08.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 808546 грн. 37 коп., держмита в розмірі 1700 грн., витрат на інформаційно - технічне забезпечення судів в розмірі 30 грн., а всього - 810276 грн. 37 коп. В добровільному порядку рішення суду боржником не виконано.

В ході примусового виконання рішення суду, приватним виконавцем звернено стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується копію акту про проведені електронні торги додається. Станом на дату звернення до суду з даним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, заборгованість боржника ОСОБА_1 за виконавчим документом складає 375002,60 гривень.

13.12.2019 року винесена постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 60875960 на підставі виконавчого листа № 2-2089/08, виданого 10.08.2010 року.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості про виклик боржника та виходи державного виконавця до місця його проживання з метою встановлення об`єктивних обставин (тривале відрядження, хвороба, тощо), що можуть заважати виконанню рішення суду.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що до подання не надано всіх необхідних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене вище не свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останньої у статусі боржника.

Суд вважає, що сама по собі наявність у боржника невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для обмеження її права виїзду за межі України, і викладених у поданні доводів недостатньо для обмеження права боржника у виїзді за межі України, оскільки суду не надано жодних фактів, які б свідчили про наміри боржника виїхати за межі України з метою уникнення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260-261, 441, ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»,суд -

П О С Т А Н О В И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області - Близнюкова Юрія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Копію ухвали направити ініціатору подання для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 29.06.2021 року.

Суддя: А. К. Сітало