Р І Ш Е Н Н Я (заочне)

Іменем України

№ 610/1793/20

№ 2/610/53/2021

22.02.2021 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточки А.М.,

розглянувши у місті Балаклія Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

30.07.2020 року ОСОБА_1 подала до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 на її користь майнової шкоди у розмірі 32080,14 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що відповідача 31.01.2020р. було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за нанесення їй легких тілесних ушкоджень. Вказує, що завданим кримінальним правопорушенням їй було заподіяно майнову шкоду, оскільки під час завдання їй тілесних ушкоджень відповідачем умисно було пошкоджено належні їй та її доньці майно, перелічене під час її додаткового допиту та у висновку товарознавчої експертизи, тому вважає, що ця шкода повинна бути відшкодована відповідачем, який добровільно її до цього часу не відшкодував, тому вона змушена звернутися до суду (а.с. 1-3, 39-41).

За ухвалою від 21.10.2020р. було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 69, 70).

17.11.2020р. позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 32080,14 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 30000 гривень. Посилалась на те, що внаслідок злочинних дій відповідача їй також було завдано фізичних та душевних страждань, що виразилось в тому, що вона не могла працювати, змінився її звичайний спосіб життя, вони з донькою живуть у стані постійного страху.

Позивач просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 129).

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 13) та за фактичним місцем проживання (а.с. 66, 67), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явився (а.с. 123, 124, 126, 127), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається.

Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

За вироком Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_2 31.01.2020р. було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу 850грн., яким було встановлено, що ОСОБА_2 19.07.2019р. близько 08:10 годин, знаходячись в житловій квартирі АДРЕСА_1 , в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, схопив правою рукою за волосся свою колишню співмешканку ОСОБА_1 , повалив її на підлогу та умисно наніс близько 5-6 ударів кулаком лівої руки по тулубу, в область голови та спини, 6 ударів двома ногами по тулубу та ногам, після чого сів зверху, взяв ножиці, якими почав відрізати волосся з її голови. В свою чергу ОСОБА_3 відштовхнула ОСОБА_2 від себе та вибігла зі своєї квартири до тамбуру будинку, після чого ОСОБА_2 заштовхав потерпілу назад до квартири та наніс ще один удар кулаком лівої руки в область правої щоки. Своїми діями ОСОБА_2 спричинив потерпілій ОСОБА_1 такі тілесні ушкодження: синець на правій половині обличчя, садно в тім`яній ділянці голови зліва, відсутність волосся в тім`яно-висковій ділянці голови зліва, садно в лобній ділянці голови, 3 садна на лівому ліктьовому суглобі, 2 синця та 4 садна на спині, садно на шиї зліва, садно на правій голені, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 66, 67, 107).

В протоколі допиту від 09.08.2019р. потерпіла повідомила, зокрема, що ОСОБА_2 і раніше вчиняв подібні дії щодо неї, однак не був за це покараний. Після вчинення 19.07.2019р. знову подібних дій позивач при огляді квартири виявила відсутність своїх золотих виробів, а також грошей (а.с. 90-99).

Як вбачається з протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_1 від 12.09.2019р. ОСОБА_2 було пошкоджено 2 мобільні телефони, 2 ноутбуки, телевізор, двері, відірвані від пральної машинки, вхідні двері, рукав, відірваний від шкіряної куртки, золота цепочка, золотий підвіс у вигляді хрестика, золотий підвіс у вигляді ладанки, кільце із золота, золоте кільце з камінням цирконію, золоте кільце з камінням блакитного кольору, золоті сережки (а.с. 88, 89).

Згідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи № 9 від 20.12.2019р. ринкова вартість не наданого на дослідження майна, а саме: мобільного телефону марки «Lenovo», мобільного телефону марки «Xiaomi», ноутбуку марки «DELL», ноутбуку марки «ASUS», телевізора для автомобіля марки «SONY», дверей на пральну машинку марки «CANDY», золотої цепочки, золотої підвіси у вигляді хрестика, золотої обручки, золотої підвіси у вигляді ладанки, золотої обручки з камінням цирконію, золотої обручки, золотих сережок, про пошкодження якого вказує позивач, станом на 19.07.2019р. складає 32080,14грн. (а.с. 101-104).

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду, яку, за її словами, було завдано їй відповідачем внаслідок пошкодження майна під час вчинення кримінального правопорушення щодо неї, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Позивач на підтвердження заподіяння їй майнової шкоди у розмірі 32080,14грн. надала копії протоколів її допиту, які до речі лише частково читабельні, висновок експерта та вирок суду. Інших доказів не надано та позивач не просила суд про їх витребування.

Однак, надані докази, не свідчать беззаперечно, що таку шкоду було завдано, тобто не доводять, що вказане майно дійсно було пошкоджено та саме ОСОБА_2 у зв`язку з його неправомірними діями та завданням останнім позивачу тілесних ушкоджень.

По суті, доводи позивача про пошкодження відповідачем, належного їй та її доньці майна, внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ґрунтуються лише на її словах, а у висновку експерта лише визначено вартість майна, про пошкодження якого вказала сама позивач.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Проте, вироком суду, який набрав законної сили, встановлена вина відповідача лише у спричиненні ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, про пошкодження при цьому якогось майна з його вини у вироці не вказано, тобто вирок не підтверджує завдання діями відповідача майнової шкоди позивачу.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Разом з тим, матеріали справи не містять та позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження завдання відповідачем своїми діями їй майнової шкоди.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, заявленої після відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Статтею 49 ЦПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2019р. у справі 923/1061/18, від 19.12.2019р. у справі № 925/185/19, від 23.01.2020р. у справі № 925/186/19).

Як встановлено судом, за змістом позовної заяви в первинній редакції, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь лише майнову шкоду.

Після так званого уточнення позовних вимог позивач доповнила позов новою вимогою про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Однак, таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими похідними вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про уточнення (збільшення) розміру позовних вимог до вже поданого позову чинним ЦПК України не передбачено.

При цьому, судом встановлено, що вимога, викладена в уточненій позовній заяві, не є похідною від вимоги позову в первісній редакції, оскільки задоволення позову щодо стягнення матеріальної шкоди жодним чином не залежить від задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Позивач при цьому не позбавлена права звернутися з новим позовом про стягнення моральної шкоди у загальному порядку.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Повністю відмовити в задоволенні позову.

Дата складання повного судового рішення 26 лютого 2021 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днівз дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .

Головуючий В.М. Стригуненко