Номер справи 220/638/21
Номер провадження № 2/220/291/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючої-судді Дурач О.А.

за участю секретаря Сербіної І.В.

представника позивача адвоката Позняк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), представник позивача адвокат Позняк Інесса Станіславівна (поштова адреса: вул. Миру, б. 54, м. Бахмут, Донецька область) до ФГ «Адоніс» (ЄДРПОУ 32786034, адреса: пр.-т Гаражний, б. 28, с. Багатир, Великоновосілківський район, Донецька область) про усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Провадження у справі відкрито 06.05.2021 р. після усунення недоліків позовної заяви позивачем та 07.06.2021 р. справу призначено до судового розгляду.

Короткий зміст вимог заяви

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 9,24 га, кадастровий номер :02:002:0211, розташованої на території Богатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області.

28 травня 2008 року між сторонами було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Право оренди зареєстроване 06.06.2008 р. Строк дії договору 10 років, тобто до 06.06.2018 р. 29.03.2019 р., перебуваючи на прийомі у адвоката позивач дізналася, що 20.04.2017 р. державним реєстратором зареєстровано речове право, яке виникло на підставі додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 20.04.2017 р., що була укладена між позивачем та ФГ «Адоніс». Зазначає, що позивач отримала копію договору оренди землі від 06.06.2008 р., другий екземпляр додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н. Оспорювану додаткову угоди позивач не підписувала, умови договору не погоджувала, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Вважає, що додаткова угода від 20.04.2017 р. є неукладеною, оскільки не підписана позивачем, а тому земельна ділянка розміром 9,24 га, що належить позивачу, знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Вказує, що запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди на земельну ділянку не дає відповідачу право на користування даним нерухомим майном з 28.05.2018 р., оскільки його право за договором було припинено. Просить усунути перешкоди ОСОБА_1 у володінні і користуванні земельною ділянкою площею 9,24 га., яка розташована на території Богатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0211, шляхом витребування вказаної земельної ділянки у ФГ "Адоніс". Скасувати запис про проведену державним реєстратором Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області Хоменко Наталею Дмитрівною 20 квітня 2017 року за №20100399 зареєстроване речове право, яке виникло на підставі додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 20 квітня 2017 року, що була укладена між ОСОБА_1 та ФГ «Адоніс", щодо оренди земельної ділянки площею 9,24 га., яка розташована на території Богатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0211.

Стягнути з відповідача судовий збір на користь держави.

Зміст відзиву відповідача

22.05.2021 р. (згідно поштових квитанцій) у встановлені строки та у встановленому ст. 178 ЦПК порядку відповідачем надано відзив по справі, у якому просив відмовити у задоволенні вимог позовної заяви. Вказує, що строк дії договору спливав 28.05.2018 р., а позивач продовжувала отримувати орендну плату і 2019 р. і 2020 р., а тому посилання представника позивача на те, що позивач лише під час звернення до адвоката, не відповідає дійсності. Вважає, що вказана поведінка позивача свідчить про те, що остання з моменту укладення та реєстрації спірної додаткової угоди була обізнана належним чином і не вважала її спірною або неукладеною. Зазначає, що орендар в повному обсязі виконує покладені договором та додатковою угодою від 20.04.2017 р. обов`язки, позивач приймає належне виконання, що підтверджує обізнаність та власну згоду позивача на внесення у договір оренди зміни. Вважаючи вимоги позивача надуманими та недоведеними, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 42-45).

Процедура судового розгляду

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначила, що позивач проживає у м. Київ, тому вона жодним чином не могла прибути для укладання додаткової угоди оренди землі, вона не підписувала вказану угоди, додаткова угода виконана різними за кольором пастами, що викликає сумнів у тому, що позивач її підписала. Зазначає, що другий примірник договору (додаткового) оренди позивач не отримувала під час укладення, що підтверджується супровідним листом на запит адвоката, де вказано, що направляється другий примірник додаткової угоди. Гроші, які надходили позивачу, дійсно вона отримувала, але не знала, що це за грошові суми. Вказала, що проведення експертизи почерку позивача є неможливим, оскільки вона проживає у м. Київ.

Позивач у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через свого представника та рекомендованим листом (а.с. 58,59,61) Представник відповідача у судове засідання свого представника не направив, був належним чином обізнаний про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 58,60). Жодних клопотань про відкладення розгляду справи від вказаних учасників не надходило, представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутністю позивача та представника відповідача, а тому відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності, оскільки, не зважаючи на неявку вказаних осіб, у матеріалах справи достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.

28.05.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,24 га, кадастровий номер :02:002:0211, яка знаходиться на території Богатирської (за текстом договору) сільської ради; сторонами визначено предмет договору, об`єкт оренди, строк дії договору, орендну плату та інші істотні умови договору. Відповідно до р. 8 Договору, договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендар має переважне право на викуп земельної ділянки (а.с. 9-10). До договору додана план-схема меж земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0211 (а.с. 11).

20.04.2017 р. між сторонами укладено Додаткову угоду до Договору оренди № 04-08, якою змінено розмір орендної плати та встановлено орендну плату в сумі 9357 грн. 35 коп. та змінено п. 8 первинного договору, виклавши його у наступній редакції» договір укладено на 10 років, діє до 20.04.2027 р.». Оглянувши оригінал вказаного договору, наданий представником позивача у судовому засіданні, суд звертає увагу, що дійсно дати договору виконані відмінним від цифрових позначень з розшифровкою кольором пасти, але вказане само по собі, без достатніх доказів, не дає підстави вважати, що договір позивач не підписувала. Навпроти даних орендодавця стоїть підпис та розшифровка ОСОБА_2 (а.с. 12).

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка № 161615088 від 29.03.2019 р., позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Донецька обл.., Великоновосілківський р., с/рада Багатирська, площею 9,24 га, кадастровий номер :02:002:0211; 20.04.2017 р. зареєстровано право оренди земельної ділянки на строк 10 років, строк дії 20.04.2027 р. (а.с. 6). Аналогічна інформація міститься й у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 85632237, у якому також зазначено про реєстрацію первинного договору оренди вказаної земельної ділянки 06.06.2008 р.(а.с. 7). 19.03.2020 р. представником позивача було направлено адвокатський запит, на який надано відповідь відповідачем 26.03.2020 р. та направлено копію договору оренди землі, виданого 06.06.2008 р. ФГ «Адоніс», другий екземпляр додаткової угоди до договору оренди землі, виданий 20.04.2017 р. ФГ «Адоніс», копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8).

Інших доказів позивачем на підтвердження позовних вимог та відповідачем на спростування вимог позивача суду не надано. Клопотань про витребування додаткових доказів, призначення експертиз по справі (у тому числі почеркознавчої) не заявлено.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Статтею 2 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (тут і далі по тексту у редакції, чинній на момент укладання договору оренди) передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону «Про оренду землі» ( у редакції на час укладення спірної додаткової угоди), істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Отже, за юридичною природою договір оренди земельної ділянки є різновидом договору майнового найму (глава 58 ЦК України), тому, якщо земельне законодавство не передбачає спеціальних положень про оренду землі, можуть застосовуватися положення цивільного законодавства.

Як передбачено положеннями ст. 638 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення спірної додаткової угоди), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір оренди земельної ділянки є двостороннім, відплатним, строковим та консенсуальним (тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди у належній формі) (ст. 202 ЦК).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно.

Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України). Згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину) вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов?язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові ВП ВС від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Отже, суд вважає правильним обраний позивачем спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частина 3 ст. 12 ЦПК України кореспондується з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою для вказаного позову є посилання позивача на не підписання нею додаткової угоди до договору оренди землі від 20.04.2017 р.

Таким чином, враховуючи, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, позивачу належить довести достатніми, належними та допустимими доказами зазначену ним підставу позову, а відповідачу довести обставини його заперечень.

Оцінюючи докази, надані позивачем на підтвердження підстав позову, суд не вважає їх достатніми на спростування позиції відповідача щодо правомірності укладення додаткової угоди від 20.04.2017 р., відсутні будь-які дані, які достеменно підтверджують, що підпис, виконаний на вказаній угоді (а.с. 12) виконано не позивачем, а іншою особою. До позовної заяви у відповідності до положень ч. 2 ст. 83 ЦПК України такі докази не надані, клопотань про їх витребування не заявлялось.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності та логічному взаємозв`язку, аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих докази на обґрунтування своїх вимог, підстави позову є недоведеними. Посилання представника позивача у судовому засіданні на ненадання позивачу другого примірника договору не спростовує вказаних висновків суду. Інших підстав позовних вимог, крім вказаної у позові, позивачем не заявлено. Таким чином, у задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат

При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем, з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), до ФГ «Адоніс» (, адреса: пр.-т Гаражний, б. 28, с. Багатир, Великоновосілківський район, Донецька область) про усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою відмовити.

Повне рішення складено 06 липня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.А. Дурач