22-ц/804/401/21
264/6980/19

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 264/6980/19

Номер провадження 22-ц/804/401/21

19 лютого 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Сбербанк Росії»

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Матвєєвої Ю.О.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сбербанк Росії» (далі: АТ «Сбербанк Росії»), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія» (далі: ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія»), про припинення дії та відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що 16 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «Сбербанк Росії» було укладено договір № 0940/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг, відповідно до п.п. 2.1. п. 2 якого відповідач відкрив позивачці поточний рахунок та зобов`язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування на умовах договору. В квітні 2019 року позивачка працевлаштувалась до ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія», де в період з квітня по серпень 2019 року їй було нараховано заробітну плату в загальній сумі 28775, 35 грн. Починаючи з квітня 2019 року відповідач розпочав здійснювати безпідставне списання заробітної плати ОСОБА_1 з відкритого поточного рахунку № НОМЕР_1 , внаслідок чого було списано майже 100 % заробітної плати. Позивачка вважає такі дії банку незаконними та такими, що порушують її законне право на отримання заробітної плати та користування нею, оскільки вона не надавала відповідачу право на розпорядження її заробітної платою та іншими будь-якими коштами. Крім того відсутнє судове рішення, на підставі якого було можливим таке списання. При цьому, відповідно до п. 9 договору, укладеного між сторонами, підписанням цього договору клієнт доручає банку здійснювати договірне списання з поточного рахунку та/ або карткового рахунку у випадках та в порядку, передбаченому умовами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії». Разом з тим, ці умови банківського обслуговування фізичних осіб позивачкою не підписані, а тому, відповідно до практики Верховного Суду не є частиною договору, укладеного між сторонами. Вважає, що дії банку зі списання з її рахунку грошових коштів без її розпорядження та відповідного судового рішення, є порушенням умов договору з боку відповідача.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила відшкодувати їй завдану безпідставним списанням заробітної плати майнову шкоду та стягнути з відповідача на її користь 42 234,50 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Сбербанк Росії» про відшкодування шкоди відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що списання грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_1 здійснювалось відповідачем на підставі укладених між сторонами договору банківського обслуговування та кредитного договору, а тому дії банку зі списання грошових коштів позивачки є правомірними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Скарга мотивована тим, що місцевий суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права та не врахував вимоги ст. ст. 8, 25 Конституції України та ст. ст. 25, 26 Закону України «Про оплату праці», згідно вимог яких

забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою та при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам.

Скаржниця посилалась на те, що місцевий суд, обґрунтовуючи право відповідача здійснювати відрахування з її заробітної плати, помилково послався на пункт 9.5 кредитного договору, так як у відповідача не було правових підстав включати до кредитного договору цей пункт про необмежене безспірне списання її грошових коштів, оскільки він суперечить Конституції України та Закону України «Про оплату праці».

Доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Сбербанк Росії» посилаючись на відповідність оскарженого судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивачка та її представник адвокат Самохвалов С.В. у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи.

16 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії», (скорочене найменування АТ «Сбербанк Росії») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 159#0, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 49 000 грн. на поточні потреби без обмеження цільового використання кредитних коштів за виключенням випадків, передбачених чинним законодавством України зі сплатою фіксованої відсоткової ставки у розмірі 33 % річних, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит банку, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені цим договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та виконати всі інші умови договору (п.п.1.1., 1.3 Кредитного договору) Даний договір підписаний сторонами. (т. 1 а.с.92-97).

Відповідно до пунктів 1.4, 6.6 та 8.1 Кредитного договору позивачка взяла на себе зобов`язання до 16 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного після укладання Кредитного договору, повертати банку отриманий кредит рівними частинами та сплачувати нараховані за його користування проценти шляхом перерахування ануїтетних платежів у сумі не менше ніж 1 691, 18 грн відповідно до графіку, який міститься у додатку №1 до Кредитного договору.

Для оплати щомісячних платежів за отриманим кредитом, банк, відповідно до пункту 4.4 Кредитного договору, відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Крім того, 16 грудня 2013 року, між сторонами був укладений Договір №0940/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Універсальний» в рамках договору щодо банківського обслуговування (т. 1 а.с. 106)

За Заявою про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 на умовах пакету «Універсальний», а також у пункті 3.1 Договору про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 на умовах пакету «Універсальний», банк видав ОСОБА_1 спеціальний електронний платіжний засіб, - платіжну картку Visa Classic.

Працевлаштувавшись до ПАТ «АзовЕлектроСталь» з лютого 2018 року позивачка для отримання заробітної платні та інших платежів від зазначеного підприємства звернулася до банку з заявою про відкриття ще одного поточного рахунку і 22 лютого 2018 року на її ім`я був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 , між банком та позивачкою була підписана Заява-договір щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний» в рамках Договору щодо банківського обслуговування.

У відповідності до умов вказаної Заяви-договору щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний» в рамках договору щодо банківського обслуговування, банк видав ОСОБА_1 платіжну картку та відкрив для її обслуговування картковий рахунок № НОМЕР_4 (т. 1 а.с.107-108).

Реквізити вищезазначеного карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 були змінені на нові № НОМЕР_5 .

Підпунктом 9.5. п. 9 Кредитного договору, укладеного між сторонами, передбачено, що позичальник доручає банку списувати протягом операційного дня, встановленого в банку, з будь-яких рахунків позичальника в банку в національній та або іноземній валюті, у тому числі, але не виключно, зазначених в пункті 12.2 цього договору, а також з інших рахунків, які будуть відкриті позичальником в банку в майбутньому протягом дії цього договору, грошові кошти з метою повернення кредиту, нарахованих, несплачених комісій, нарахованих та несплачених процентів, пені та санкцій, а також будь-яких інших платежів, передбачених цим договором, починаючи з дати, в яку позичальник зобов`язаний був здійснити платіж на користь банку. Своє право на договірне списання банк може використовувати необмежену кількість разів.

Пункт 12.2 даного Кредитного договору передбачає, що рахунок позичальника, відкритий в банку на момент укладення договору та з якого згідно п. 9.5 цього договору банк може здійснити договірне списання - НОМЕР_1 .

За Умовами та правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затвердженими наказом Голови Правління АТ «Сбербанк Росії» № 37 від 16 січня 2012 року, із змінами та доповненнями, внесеними 27 листопада 2013 року наказом № 951, нова редакція діє з 09 грудня 2013 року, договірне списання це списання банком з рахунку коштів без подання клієнтом платіжного доручення згідно з нормами ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Договірне списання здійснюється банком за дорученням клієнта у порядку, передбаченому відповідним підрозділом Умов, з урахуванням вимог законодавства про валютне регулювання і валютний контроль. У разі відсутності коштів на відповідному рахунку на день здійснення договірного списання за відповідним договором, договірне списання в рамках договору банківського обслуговування може бути здійснено з іншого рахунку, договірне списання з якого передбачене відповідним підрозділом цих умов щодо обслуговування такого рахунку. Договірне списання з рахунків здійснюється у першочерговому порядку по відношенню до інших платежів, які ініціюються клієнтом, при цьому банк самостійно обирає черговість здійснення договірного списання за всіма укладеними договорами (т. 1 а.с.109-172).

У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору із сторони позичальника ОСОБА_1 , в неї станом на 17 червня 2020 року виникла заборгованість за кредитом в загальній сумі 103 780,06 грн, з яких 47 944,92 грн це заборгованість за кредитом, 55 835,14 грн заборгованість за процентами за користування кредитним коштами (т. 1 а.с.102).

З банківської виписки, наданої відповідачем, вбачається, що частина коштів у розмірі 42 234, 50 грн із загальної у сумі 67 783,97 грн, що була перерахована позивачці у період з травня 2019 року по лютий 2020 року ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія» на рахунок № НОМЕР_5 , була списана банком в

порядку договірного списання коштів (т. 1 а.с.181-195, 201-227).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У статті 26 цього Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі: Закон), передбачено, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та (або) третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Згідно з пунктом 26.4.ст. 26 Закону, у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

У пункті 1.38 статті 1 Закону визначено, що списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно із пунктом 1.32 статті 1 Закону платником визначається особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання (формування) документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Згідно з пунктом 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі: Інструкція) кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

У відповідності з пунктом 1.7. Інструкції, банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг.

Згідно з пунктом 6.5 Інструкції, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Отже встановлено, що як умовами вищезазначеного Кредитного договору, укладеного між сторонами, так і наведеними нормами права передбачена можливість відповідача під час розрахунково-касового обслуговування позивачки здійснювати списання заборгованості, яка виникла у останньої перед банком, а тому висновки суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував норми Конституції України та Закону України «Про оплату праці» щодо права позивачки на своєчасне одержання винагороди за працю та щодо

заборони будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, є безпідставними, оскільки договірне списання банком кредитної заборгованості з банківських рахунків позивачки, погоджене сторонами при укладенні Кредитного договору, не стосується прав ОСОБА_1 на отримання від її роботодавця заробітної плати.

Аргумент позивачки про незаконність пункту 9.5 Кредитного договору, укладеного між сторонами, апеляційним судом відхиляється, з огляду на те, що в своєму позові ОСОБА_1 не оспорювала даний пункт кредитного договору.

Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскарженого судового рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року.

Суддя: