КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/225/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника кредитної спілки «Істок» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Цуранова А.Ю.,-

встановив:

У жовтні 2019 року КС «Істок» звернулась до суду із названим позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКХ-2228 від 07 листопада 2018 року у розмірі 82 950 грн 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 14 617 грн 97 коп., заборгованість за платою 27 122 грн 22 коп., заборгованість по відсотках 0 грн 16 коп., 100 % річних згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договору 30 111 грн 21 коп., інфляційні нарахування 2 047 грн 00 коп., штраф 9 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами порушено умови кредитного договору та договору поруки, у зв`язку із чим з відповідачів підлягає достроковому стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКХ-2228 від 07 листопада 2018 року в розмірі 14 617 грн 97 коп. (заборгованість за основною сумою кредиту).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КС «Істок» просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 07 листопада 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № ДКХ-2228.

Сума кредиту: 17 000 грн 00 коп.

Процентна ставка: 0,001% річних.

Строк дії договору: на 12 календарних місяців, до 07 листопада 2019 року.

Цільове призначення: споживчий, на лікування.

Відповідно до п. 2.5. договору, плата за надання кредиту становить 24 грн 22 коп.

Згідно п. 2.4. договору, кредит надається готівкою через касу кредитора або шляхом перерахування на рахунок за письмовою заявою позичальника.

Відповідно до п. 4.1. договору, позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з нарахованої плати, частини кредиту та процентів за користування кредитом, до дати та у розміри, що вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному в додатку до договору, який є невід`ємною частиною.

Положеннями пункту 4.7. визначено відповідальність сторін та наслідки порушення умов цього договору, зокрема:

- дострокове повернення позичальником кредиту з підстав та порядку, передбаченому в п. 6.2.2 договору;

- сплату позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення кожного платежу, згідно Графіку платежів;

- повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України.

Згідно п. 6.2.2. у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш, як на один календарний місяць, кредитор набуває права вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору, внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов договору.

07 листопада 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № ДКХ-2228 ДП1, за умовами якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № ДКХ-2228 від 07 листопада 2018 року.

26 січня 2019 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКХ-2228, відповідно до якого плата за надання кредиту становить 96 грн 87 коп. щоденно.

Банк виконав свої зобов`язання, надав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 07 листопада 2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, кредитна спілка зазначила, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 82 950 грн 00 коп., з яких:

- 14 617 грн 97 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту;

- 27 122 грн 22 коп. - заборгованість за платою;

- 0 грн 16 коп. - заборгованість по відсотках;

- 30 111 грн 21 коп. - 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договору;

- 9 000 грн 00 коп. - штраф.

19 квітня 2019 року кредитною спілкою було направлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення з вимогами погашення заборгованості. Проте звернення були залишені без відповіді.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Так, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

23 серпня 2018 року між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних силах України на посадах офіцерського складу, строком на 5 років.

Відповідно до підпункту 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

У постановах Верховного Суду, від 14 лютого 2018 року у справі № 131/1449/16-ц; від 14 лютого 2018 року у справі № 727/2187/16-ц; від 20 лютого 2018 року у справі № 640/4439/16-ц; від 21 лютого 2018 року у справі № 211/1546/16-ц; від 25 квітня 2018 року у справі № 205/1993/17-ц зроблено висновки, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на користь КС «Істок» підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 617 грн 97 коп., оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Доводи апеляційної скарги про те, що застосування судом Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є обґрунтованим, оскільки плата, інфляційні втрати та спеціальна відповідальність передбачена приписами ст. 625 ЦК України не зазначаються у законі, колегія суддів відхиляє, оскільки вказаним законом чітко передбачені відповідні пільги, а саме - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 вересня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника кредитної спілки «ІСТОК» залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2021 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко