УХВАЛА

05 липня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/409/18

провадження № 22-ц/4809/1244/21

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М. (суддя-доповідач), розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 03 січня 2011 року у розмірі 51123,79 грн.

На зазначене судове рішення ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

23 червня 2021 року апеляційним судом зареєстровано надходження матеріалів даної справи від суду першої інстанції.

У період з 01 липня 2021 року по 02 липня 2021 року включно головуючий суддя у справі (суддя доповідач) Дьомич Л. М. перебувала у відпустці.

У поданій апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2018 року на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України. Питання поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції порушується скаржницею також у доданому до апеляційної скарги клопотанні, оформленому окремим документом. В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що про звернення банку до суду з позовом у даній справі та про існування оскаржуваного судового рішення їй відомо не було. Про стягнення з неї коштів, що буде здійснюватись на підставі зазначеного рішення, дізналась від державного виконавця. Копію рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2018 року отримала у приміщенні суду лише 31 травня 2021 року.

Вирішуючи заявлене скаржницею клопотання, апеляційний суд виходить із наступного.

За вимогами ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Виходячи з наведених вимог процесуального закону, апеляційна скарга на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2018 року мала бути подана у строк до 04 червня 2018 року включно, фактично ж подана

10 червня 2021 року, тобто з пропуском визначеного законом строку на апеляційне оскарження, що перевищує два роки.

Відповідно до ч.1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Частинами 2 та 3 ст. 354 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Укожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. При цьому, на суд покладається обов`язок обґрунтовувати відповідне своє рішення щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, а також встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata (принцип правової визначеності).

Виходячи з доводів апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, скаржниця стверджує, що вона не була повідомлена про звернення позивача до суду з позовом у даній справі та про розгляд справи судом першої інстанції.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими доводами скаржниці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначив у ньому місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Аналогічною є адреса реєстрації місця проживання відповідача, зазначена у відповідному розділі паспорту громадянина України (а.с. 33).

На виконання вимог процесуального закону, до відкриття провадження у даній справі судом першої інстанції була запитана інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в Управлінні Державної міграційної служби України в Кіровоградській області та у відділі реєстрації місця проживання особи Міської ради м. Кропивницького (а.с.42-43).

На відповідні запити районного суду територіальний орган ДМС України повідомив, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.44). За інформацією, наданою Відділом реєстрації місця проживання особи, станом на 17 лютого 2018 року громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зверталась до відділу з питань реєстрації та/або зняття з реєстрації місця проживання (а.с.45).

На підставі викладеного, супровідним листом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 березня 2018 року копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами було направлено відповідачу за адресою державної реєстрації її місця проживання. Також судом повідомлено, що розгляд справи відбудеться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за адресою: АДРЕСА_3 , 04 травня 2018 року (а.с. 49).

Відповідно до наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, направлену відповідачу судову кореспонденцію було отримано 10 квітня 2018 року за довіреністю ОСОБА_2 (а.с. 50).

Копію рішення у справі від 04 травня 2018 року судом також було направлено за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, однак конверт з відповідним вкладенням було повернуто до суду першої інстанції з поштовою відміткою про невручення: «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 61).

За положеннями ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Частинами 1, 3 ст. 130 ЦПК України унормовано, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Оскільки позовна заява з додатками та ухвала районного суду про відкриття провадження у даній справі були вручені за зареєстрованим місцем проживання відповідача повнолітньому члену її сім`ї, твердження скаржниці щодо необізнаності про звернення позивача до суду з позовом у даній справіта про існування цієї справи є безпідставними. Фактичні обставини справи свідчать про те, що у відповідності до вимог процесуального закону відповідач була належним чином повідомлена про розгляд даної справи судом першої інстанції.

Апеляційним судом враховано, що при оцінці поважності причин пропуску строку необхідно звертати увагу не лише на об`єктивні, але й суб`єктивні чинники, зокрема поведінку особи, що свідчить про її наміри реалізувати процесуальні права.

З наданої до суду апеляційної інстанції разом зі скаргою копії паспорту відповідача вбачається, що 17 вересня 2018 року ОСОБА_1 було змінено реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 на адресу: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Процесуальний обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки чітко визначає характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки державна реєстрація відмінного від зазначеного у позові місця проживання відповідача відбулася уже після винесення судом оскаржуваного рішення, а про можливу фактичну зміну свого місця проживання відповідач суд не повідомляла, у відповідності до наведених процесуальних норм датою отримання скаржницею оскаржуваного рішення вважається дата поштової відмітки про невручення відповідного відправлення у зв`язку з відсутністю відповідача за зазначеною адресою (а.с. 61).

З огляду на викладене, доводи скаржниці щодо необізнаності про існування оскаржуваного судового рішення та посилання у клопотанні на ч.2 ст. 354 ЦПК України, як правову підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом визнаються необґрунтованими.

У розумінні процесуального закону поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються лише підтверджені належними доказами обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі відповідної процесуальної дії.

Скаржницею зазначених вимог не дотримано, належних та достатніх доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин не надано. У встановленому процесуальним законом порядку не доведено також об`єктивну неможливість отримання скаржницею копії судового рішення у розумний строк. Так, доданою до скарги копією заяви від 19 травня 2021 року у сукупності з матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем копії оскаржуваного рішення саме 31 травня 2021 року (а.с. 66), проте доказом необізнаності скаржниці про існування даної справи та постановленого у ній судового рішення зазначена заява не є. Не відповідає критеріям щодо належності та допустимості доказів і надана скаржницею інформація з Єдиного реєстру боржників.

Також необхідно врахувати, що ч. 2 ст. 358 ЦПК України зобов`язує суд апеляційної інстанції відмовити у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Оскільки наведені у клопотанні доводи не підтверджені належними доказами, до того ж суперечать наявним у справі матеріалам, а також зважаючи на відсутність обґрунтованих посилань скаржниці на існування обставин непереборної сили, що перешкодили апеляційному оскарженню у розумний строк, наразі відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Разом з тим, подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху також за наступного.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у ст. 356 ЦПК України. Зокрема, у апеляційній скарзі має бути зазначена інформація, визначена у п.п.2, 3 ч. 2 цієї процесуальної норми, щодо особи, яка подає апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Як визначено частинами 1 ст.ст. 42, 48 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

При цьому, позивачем є особа, яка звернулась до суду з позовом про захист свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного суб`єктивного права, свободи чи інтересу. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦК України).

При цьому, чинним законодавством не передбачено процесуальної можливості апеляційної інстанції та процесуального права особи, яка подає апеляційну скаргу, змінювати процесуальний статус учасників справи, належність якого встановлена судом першої інстанції.

Відтак, зазначення у апеляційній скарзі ОСОБА_1 замість відповідача - позивачем, а Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» замість позивача - відповідачем у справі є помилковим, а відповідний виклад змісту апеляційної скарги таким, що суперечить вимогам процесуального закону.

Крім того, за вимогами п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги мають бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За вимогами пп.6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, враховуючи що у 2018 році за подання позову у даній справі позивачем було обґрунтовано сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, відповідно до наведеної правової норми за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі скаржниці необхідно було сплатити судовий збір у сумі 2 643,00 грн (1762,00 грн х 150% = 2643,00 грн).

Всупереч викладеному, доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги скаржницею не надано, визначені законом підстави звільнення від сплати судового збору у апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги процесуального законодавства, апеляційна скарга ОСОБА_1 у даній справі підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2018 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до апеляційного суду:

- обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження (у випадку пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили), а також відповідні належні докази на підтвердження своїх доводів.

У разі невиконання вимог у встановлений строк або у випадку, коли вказані у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними у розумінні ч.2 ст. 358 ЦПК України, скаржниці буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Запропонувати скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до апеляційного суду:

- виправлену апеляційну скаргу, зміст якої має відповідати дійсному процесуальному статусу сторін у справі, а також її копію для позивача;

- докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду, або вказати визначені законом підстави звільнення скаржниці від сплати судового збору та надати відповідні докази.

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржниці.

Роз`яснити скаржниці, що відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич