Справа № 522/2322/21
Провадження № 2-з/522/75/21
УХВАЛА

23 лютого 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в складі

судді Косіциної В.В.

при секретарі Пашковському В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03 березня 2021 року.

16 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом:

Заборони Обслуговуючому кооперативу «Емпоріумтауер» вчиняти та/або скасовувати та/або коригувати будь- які дії щодо переходу, припинення, переоформлення, відступлення майнових прав на пай у вигляді нежитлового приміщення № 614 будівельною площею 67,1 кв. м згідно Договору про пайову участь № 54/СА від 03 грудня 2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Емпоріум тау ер».

Заборони Обслуговуючому кооперативу «Міжнародний 2» вчиняти та/або скасовувати та/або коригувати будь-які дії щодо переходу, припинення, переоформлення, відступлення майнових прав на пай у вигляді паркомісця № НОМЕР_1 згідно Договору про пайову участь № 5/П від29.11.2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний 2».

Заборони Обслуговуючому кооперативу «Міжнародний 2» вчиняти та/або скасовувати та/або коригувати будь-які дії щодо переходу, припинення, переоформлення, відступлення майнових прав на пай у вигляді паркомісця № НОМЕР_2 згідно Договору про пайову участь № 6/П від 02.12.2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний 2».

Враховуючи той факт, що позов про поділ майна поданий позивачкою без вимоги про розірвання шлюбу, суд вирішив розглянути клопотання про забезпечення позову в судовому засіданні із викликом сторін, щоб мати змогу переконатися, що спір має реальний характер, а клопотання про вжиття заходів забезпечення відповідає своїй меті та направлено саме на захист прав позивача.

Судом встановлені наступні обставини.

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в тому числі паї у вигляді паркомісць № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого : АДРЕСА_1 , будівництво якого завершується у травні 2022 року за договором про пайову участь № 5/П від 29 листопада 2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний-2»; а також пай у вигляді нежитлового приміщення (офісу) № 614 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 загальною будівельною площею 67,1 кв.м. за договором про пайову участь № 54/СА від 03 грудня 2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Емпоріумтауер».

Позивач вважає, що існує вірогідність того, що вищевказані спірні об`єкти, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача можуть бути відчужені без згоди позивача ОСОБА_1 на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може у разі задоволення позовних вимог ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні наполягала на тому, що договори про пайову участь укладені саме на ім`я ОСОБА_2 та передача майнових прав за цими договорами не потребує нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя, тобто позивачки, а тому є ризик відчуження майнових прав третім особам.

Також представник позивача стверджувала, що відповідач вже здійснив дії на заволодіння автомобілем, яким користувалась саме позивачка та який також є предметом спору, та що такі дії свідчать про існування загрози недобросовісного розпорядження спільним сумісним майном.

Представник відповідача заперечував проти вжиття заходів забезпечення позову. Він наполягав на тому, що не має жодних правових підстав для задоволення заяви позивача, вжиття заходів забезпечення позову порушує права відповідача та обмежує їх.

Представник відповідача наголошував на тому, що представник позивача не надав жодного доказу існування реальної небезпеки відчуження майна, а посилання на факт заволодіння автомобілем ні чим не підтверджено.

Окрім того, представник відповідача просив суд відмовити у вжитті заходів забезпечення позову з тих підстав, що сама справа не підсудна Приморському районному суду м. Одеси, посилаючись на клопотання про закриття провадження подане 23.02.2021 року через канцелярію суду.

Клопотання про закриття провадження по справі не розглядалось судом в судовому засіданні 23.02.2021 року, оскільки метою проведення засідання був розгляд саме заяви про забезпечення позову в рамках провадження № 2/522/75/21, а підготовче засідання по справі щодо розгляду позовних вимог в рамках справи № 522/2322/21, провадження 522/5463/21 призначено на 03.03.2021 року.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що питання щодо підсудності справи саме Приморському суду м. Одеси було вирішено суддею Косіциною В.В. при відкритті провадження по справі.

При прийнятті рішення була врахована як вартість будинку розташованого у Комінтернівському районі Одеської області так і вартість паїв за договорами про пайову участь, тобто вартість майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості у Приморському районі м. Одеси, на які згідно з правовою позицією Верховного суду викладеної в постанові від 30.01.2019 року по справі 127/2481/17, поширюються правила виключної підсудності.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2, п.4 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 N 756/2609/20 (провадження N 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

"Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Шлюб між позивачем та відповідачем був укладений 21 листопада 2012 року. Договори про пайову участь укладені у 2019 році, тобто на майнові права, що виникли відповідно до договорів за презумпцією статті 60 СК України розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, при цьому не просить про розірвання шлюбу. Це є правом позивача згідно ст. 69 СК України.

З огляду на пояснення наданими представниками сторін та матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення, суд вбачає між сторонами реальний спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, при цьому жодна с сторін не стверджує, що майнові права є особистою приватною власністю.

Усі три договори про пайову участь, на підставі яких виникли майнові права подружжя, в розділі Інші умови передбачають право асоційованого члена, яким є відповідач, передавати свої права та обов`язки за договором іншим особам за згодою кооперативу. Про згоду другого з подружжя в договорі нічого не зазначено.

Тобто у відповідача є теоретична можливість розпорядитися майновими правами на власний розсуд, без погодження з позивачкою.

Відповідно до вимог статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову про які просить позивач, фактично будуть спрямовані на охорону матеріально-правових інтересів ОСОБА_1 від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, а саме розпорядження відповідачем їхніми матеріальними правами за договорами про пайову участь без дотримання вимог статті 65 СК України, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обмеження у своїх правах, що зазнає відповідач у разі заборони судом вносити зміни в договори про пайову участь, суд вважає більш ніж співмірними з ризиком відчуження майнових прав подружжя третім особам та труднощами, які в цьому випадку можуть виникнути при виконанні рішення, у разі задоволення позовних вимог.

Вимоги ОСОБА_1 щодо забезпечення позову суд вважає розумними, обґрунтованими та адекватними,

Предметом розглядаємої справи є поділ майна та майнових прав подружжя, тому захід забезпечення позову у вигляді заборони розпорядження майновими правами на час розгляду справи відповідає предмету позову,.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, а тому наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Емпоріумтауер» вчиняти та/або скасовувати та/або коригувати будь- які дії щодо переходу, припинення, переоформлення, відступлення майнових прав на пай у вигляді нежитлового приміщення № 614 будівельною площею 67,1 кв. м згідно Договору про пайову участь № 54/СА від 03 грудня 2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Емпоріум тау ер».

Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Міжнародний 2» вчиняти та/або скасовувати та/або коригувати будь-які дії щодо переходу, припинення, переоформлення, відступлення майнових прав на пай у вигляді паркомісця № НОМЕР_1 згідно Договору про пайову участь № 5/П від29.11.2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний 2».

Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Міжнародний 2» вчиняти та/або скасовувати та/або коригувати будь-які дії щодо переходу, припинення, переоформлення, відступлення майнових прав на пай у вигляді паркомісця № НОМЕР_2 згідно Договору про пайову участь № 6/П від 02.12.2019 року, який укладено між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний 2».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст складений 24.02.2021 року.

Суддя Косіцина В.В.