Справа № 283/2798/20
Провадження №2/283/213/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2021 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю позивача, розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання окремих положень споживчого кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

16.12.2020 позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа Банк», в якому зазначив, що 06 червня 2019 року між ним та АТ «Альфа-Банк» було укладено споживчий кредитний договір №501150731. Згідно з зазначеним договором банк надає позичальнику споживчий кредит в сумі 99999,00 грн під 33% річних строком на 36 місяців до 06 червня 2022 року. Реальна річна процентна ставка становить 75,88%. Відповідно до умов зазначеного договору під час користування кредитом банк надає споживачу додаткові та супутні послуги, обов`язкові для укладення договору. Зокрема, до таких послуг входять послуги з розрахунково-касового обслуговування. Розмір платежу за послугу становить 1499,99 грн. Загальна сума платежів за розрахунково-касове обслуговування становить 53999,64 грн. Вважає положення договору та додатку №1 до договору про нарахування щомісячної плати за додаткові та супутні послуги відповідача за обслуговування кредиту несправедливим, в зв`язку з чим просить суд визнати недійсним положення договору споживчого кредиту №501150731 від 06.06.2019 про встановлення плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 1499,99 грн щомісячно,укладеного між ним та АТ «Альфа-банк» та визнати недійсним додаток №1 до Договору про надання кредиту №501150731 від 06.06.2019, яким затверджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, в частині встановлення суми платежу за розрахунковий період з урахуванням щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 1499,99 грн.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 21.12.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 годину 30 хвилин 21.01.2021.

16.01.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 21.01.2021 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 14 годину 18 лютого 2021 року.

18.02.2021 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність;проти позову заперечив.

Позиція позивача

В судовому засідання позивач підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити. Також просив звернути увагу, що по відзиву банк надав акцепт щодо оферти ОСОБА_2 , у відзиві фігурує три різні особи, з огляду на цю обставину просив не приймати відзив до уваги при вирішенні спору. Також зазначив, що відносно самого договору не заперечує, однак вважає, що умова щодо щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 1499,99 грн є несправедливою, оскільки банк ніякого розрахунково-касового обслуговування не проводить по відношенню до нього, як позичальника та споживача, а, отже, нема підстав для сплати ним за послугу, яку він не отримує. На запитання суду підтвердив, що з офертою, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів він був ознайомлений та підписав ці документи власноручно. При цьому зауважив, що зазначені документи складені так, що він, як пересічний споживач, не розумів в повній мірі їх змісту, у зв`язку з чим запросив консультацію представника банку, з роз`яснень якого позивач зрозумів, що він буде сплачувати, крім тіла кредиту, тільки 33% річних.

Позиція відповідача

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що кредитний договір повністю відповідає вимогам ЗУ «Споживче кредитування» та іншим нормам права, що регулюють в т.ч. споживче кредитування. Вказав, що позивач звернувся 06.06.2019 до банку із офертою (пропозицією) укласти кредитний договір та запропонував умови відповідної оферти та строк її прийняття. Оферту подав особисто ОСОБА_1 , відповідно у нього даний документ також наявний. Акцепт наявний також, оскільки надавався разом із додатком №1. У Додатку №1 до Кредитного договору зазначено: «Підпис позичальника на цьому Договору свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування».

Підпунктом «б» п.1 Оферти, Акцепту та Додатком №1 передбачена комісія за обслуговування кредиту, яка становить 1,50% від суми кредиту. Тобто це є комісія за розрахунково-касове обслуговування (РКО). РКО в тому числі має відношення і до ведення рахунків. Таким чином, умови кредитного договору щодо нарахування комісійної винагороди не суперечить нормам чинного законодавства України, в тому числі і ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки самим законом передбачаються комісії.

Починаючи з 10.06.2017 діють Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які затверджені Постановою правління НБУ №49 від 08.06.2017, де у договорах споживчого кредитування є можливим, окрім процентів, зазначати комісійну винагороду, в тому числі і за РКО. Враховуючи викладене, просить відмовити позивачу в задоволені позовних вимог повністю.

Встановлені судом обставини

06.06.2019 року ОСОБА_1 направлено до АТ «Альфа-Банк» оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501150731, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та запропоновано умови споживчого кредиту: кредит готівкою - 99999,00 грн; процентна ставка 33,00%, тип ставки фіксована, строк кредиту - 36 місяців. Згідно з п. 1 оферти ОСОБА_1 запропонував банку під час користування кредитом надати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропонував встановити комісійну винагороду, а саме: (б) за обслуговування кредиту 1,50% від суми кредиту, зазначеної в оферті. Дата повернення кредиту 06.06.2022 року (а.с.20).

06.06.2019 банк акцептував оферту шляхом укладення та підписання Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501150731, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах, запропонованих ОСОБА_1 (а.с. 22).

06.06.2019 сторонами було укладено та підписано паспорт споживчого кредиту, який містить в собі інформацію стосовно умов кредитування, а саме: тип кредиту споживчий кредит, сума кредиту - 99999,00 грн; строком кредитування 36 місяців; процентна ставка 33,00% річних, фіксована; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору: розмір платежу 1499,99 грн, база розрахунку - пакет послуг за РКО; загальні витрати за кредитом 112799,74; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 212798,74 грн; реальна річна процентна ставка 75,88%; порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення графік платежів: до 6 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 5911,08 грн, загальна кількість платежів 36; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань: процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання 33,00%, штрафи за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 дві 200 грн, 5 і більше днів 400 грн (а.с.7).

В додатку №1 до угоди про надання кредиту № 501150731 Графіку платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості супутніх послуг передбачено комісійну винагороду за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1,50 % від суми кредиту щомісячно у розмірі 1499 грн, дата щомісячного платежу до 06 числа кожного місяця, у розмірі мінімального щомісячного платежу 5911,08 грн (а.с.9).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1,3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»(у редакції на час укладення оспорюваного договору)договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладання кредитного договору).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Згідно з п. 8 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Позивач у позові визначив спосіб захисту своїх прав шляхом визнання кредитного договору недійсним в частинів становлення суми платежу за розрахунковий період з урахуванням щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 1499,99 грн з підстав, передбачених статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Однак, позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини ненадання відповідачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорена ним частина договору є несправедливою.

Судом достовірно встановлено з матеріалів справи та підтверджено самим позивачем, що саме він звернувся до банку з офертою щодо укладання договору споживчого кредиту. Банк надав акцепт щодо оферти на тих умовах, що були запропоновані самим позивачем. Умова договору, яку позивач вважає несправедливою та просить визнати недійсною, була запропонована ним особисто в оферті. Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що документи були складені так, що він, як пересічний споживач, не розумів в повній мірі їх змісту.

Крім того, позивач, як позичальник, був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, Додатком №1 до Кредитного договору (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), якими чітко визначена сума щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується його підписами, а, отже, він погодився на такі умови кредитного договору.

До того ж позивач, як позичальник, мав можливість протягом 14 днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від даного договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів (ст. 15 Закону України Про споживче кредитування»), однак, жодних дій щодо відмови від договору не вчинив, що в чергове свідчить про те, що він погодився з усіма істотними умовами договору.

Комісія за обслуговування кредиту у вигляді розрахунково-касового обслуговування, включена до сукупної вартості кредиту, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, а, отже, не суперечить вимогам законодавства. Натомість, несправедливими умовами за положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 467/555/19.

Таким чином, встановивши, що позивач запропонував, а в подальшому погодився із усіма істотними умовами договору, зокрема, щодо оплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, яка є незмінною, і була відображена як в оферті, акцепті, так і у паспорті споживчого кредиту, а також додатку №1 до оспорюваного кредитного договору, які також підписані позивачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача, який звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не заявлено до компенсіції судові витрати, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання окремих положень споживчого кредитного договору недійсним відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:Акціонерне товариство «Альфа-Банк, , юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика В асильківська, 100.

Суддя В. М. Хомич