Справа № 513/1085/20
Провадження № 2/513/127/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Власенко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

в грудні 2020 року представник позивачки адвокат Власенко Л.В. звернулася до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 16 грудня 2020 року (а.с. 56-60) просить:

стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у загальному розмірі 4950 гривень, тобто по 2475 гривень з кожної відповідачки, та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень, тобто по 10000 гривень з кожної відповідачки;

стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у загальному розмірі 6000 гривень, тобто по 3000 гривень з кожної відповідачки, а також витрати у зв`язку з явкою до суду в загальному розмірі 1590 гривень, тобто по 795 гривень з кожної відповідачки.

Позов обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

31 липня 2019 року малолітні діти відповідачок ОСОБА_2 (опікун) та ОСОБА_3 пошкодили майно у будинку АДРЕСА_1 , а саме: побили вікна у будинку.

З цього приводу 31.07.2019 року позивачка звернулась до Саратського ВП Білгород-Дністровского ВП ГУНП в Одеській області. Після проведеної перевірки даного факту ДОН Саратського ВП Білгород - Дністровского ВП ГУНП в Одеській області була складена довідка за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , та заявниці рекомендовано звернутися до суду з приводу відшкодування завданих збитків.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року № 513/1074/19 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року № 513/1073/19 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження,

Неправомірними діями малолітніх і неповнолітніх дітей позивачці завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4950 гривень.

Крім того, позивачка зазначає, що діями неповнолітніх їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що відбулися негативні зміни у її житті, так як вона є інвалідом другої групи, у неї виникли щоденні думки та спогади про наслідки психо-травмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруго, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо погіршення у майбутньому стану здоров`я.

Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює в 20000 гривень

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Власенко Л.В. позов підтримали та просили його задовольнити, надали згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були належним чином повідомлені про розгляд справи на 12 травня 2021 року на 09:30 годину та на 17 червня 2021 року на 11:00 годину (а.с.91, 92, 106, 107). Однак до суду повторно не з`явились, не повідомили суд про поважні причини неявки, не надали відзиву.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачі викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 100, 101).

За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Позивачка надала письмову згоду на заочний розгляд справи.

Враховуючи вищевказані обставини та норми ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність умов для проведення заочного розгляду даної справи.

Заслухавши позивачку та її представника адвоката Власенко Л.В., дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 221521168, сформованого 26.08.2020 року. ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.11).

З1 липня 2019 року позивачці стало відомо, що в належному їй будинку, розташованоМУ за адресою: АДРЕСА_6 , невідомі розбили вікна, про що вона написала відповідну заяву до Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, яка була зареєстрована в ЄО за № 2350 від 31.07.2019 року (а.с. 22, 23).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 була складено довідка, в якій зазначено, що в ході перевірки звернення було встановлено, що на протязі останнього року домоволодіння по АДРЕСА_1 пустує та продається, за будинком доглядає донька ОСОБА_1 та сусіди. Також було встановлено, що 28.07.2019 року малолітні діти, опікуном яких є ОСОБА_2 , та діти ОСОБА_3 гуляли поблизу ї побили вікна в будинку, чим причинили матеріальну шкоду на суму 5000 грн. За результатами розгляду заяви було вирішено притягнути до відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.39).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили 11 листопада 2019 року, встановлено, що ОСОБА_3 , яка є матір`ю малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітніх дітей, в результаті чого 31 липня 2019 року її діти, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побили вікна в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_6 . ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді попереджження (а.с. 41).

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили 11 листопада 2019 року, встановлено, що ОСОБА_2 , яка є опікуном малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітніх дітей, в результаті чого, 31 липня 2019 року її онуки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , побили вікна в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_6 . ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді попереджження (а.с. 42).

Відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.30, 33).

Відповідачка ОСОБА_2 є опікуном малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 та копією розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 18.02.2016 року № 80/А-2016 року про встановлення опіки над малолітніми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 36, 37, 38).

На придбання скла та проведення ремонту побитих вікон в будинку позивачка сплатила 4950 гривень, що підтверджується товарним чеком від 15.09.2019 року та накладною № 367 від 18 вересня 2019 року (а.с.14, 16).

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником майна, яке пошкоджено, тому має право згідно ст.1166 та 1178 ЦК України на отримання відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто від відповідачів.

Щодо розміру матеріальної шкоди, то позивачкою надано товарний чек від 15.09.2019 року на придбання цвяхів, краски та замазки на загальну суму 750 гривень, а також накладну № 367 від 18 вересня 2019 року на придбання скла на суму 4200 гривень, зміст яких не викликає у суду сумніву щодо достовірності, а тому суд вважає доведеним розмір матеріальної шкоди у сумі 4950 гривень та в цій частині задовольняє позовні вимоги в розмірі по 2475 гривень з кожної відповідачки.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 20000 гривень, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 3 ст.386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Згідно з п.3 ч.2, ч.3 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у абз. 2 п. 5 роз`яснено, що суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення.

Обгрунтовуючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, позивачка послалсь на те, що унаслідок пошкодження майна погіршився стан її здоров`я та вона неодноразово змушена була проходити курс лікування.

Проте виписка їз історії хвороби № 9831 неврологічного відділення МКЛ № 10 м.Одеси та виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1621 ЛзП ДУ "ТМО МВС України по Одеській області" підтверджують, що ОСОБА_1 має діагноз "енцефалопатія змішаного генезу (дисциркуляторна, посттравматична) часті кризові стани", наслідки перенесених повторних ЗЧМТ, струс говного мозку в 2008, 2014. 2018 роках. Вважає себе хворою з 2005 року, коли з`явилися часті головні болі, запаморочення, болі у хребті. Інвалід 2 групи з 2017 року.

Крім того, судом встановлено, що скло у вікнах будинку позивачки було пошкоджене 31 липня 2019 року, а згідно зазначених виписок позивачка ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у вищевказаних медичних закладах з 02.10.2019 р. по 16.10.2019 р. та з 17.12.2019 р. по 27.12.2019 р. відповідно.

Отже, позивачкою в судовому засіданні не доведено та не підтверджено документально, що погіршення стану здоров`я сталося саме внаслідок пошкодження малолітніми дітьми відповідачок скла у вікнах її будинку.

Визначаючи розмір належного позивачці відшкодування завданої моральної шкоди, суд, виходить з засад розумності, виваженості та справедливості та враховує характер, глибину моральних страждань позивачки, тривалість негативних наслідків, а також ту обставину, що позивачка для захисту порушеного права була змушена витрачати свій час для збирання доказів, нести додаткові витрати, звертатися до правоохоронних органів.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в загальному розмірі 14000,00 гривень, тобто по 7000 гривень з кожної відаовідачки, що на думку суду, є достатнім відшкодуванням завданої позивачці моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди належить відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з нормами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133 ЦПК України вказані витрати відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 34 від 01 грудня 2020 року , акту про надання професійної правничої допомоги від 07 грудня 2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру, адвокатом Власенко Л.В. надано позивачці ОСОБА_1 послуги на загальну суму 6000 гривень (а.с.45-48).

Тому вимоги позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню в сумі по 3000 гривень з кожного відповідача.

Відповідно до ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Розмір витрат у зв`язку з явкою до суду позивачки, яка проживає в м. Одесі, становить 1590 гривень, що підтверджується оригіналами квитків на автобус сполученням Одеса-Сарата та у зворотному напрямку (а.с.112-114) та чеками на придбання палива на заправку автомобіля (а.с.109-111).

З огляду на вказане з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, пов`язані із прибуттям до суду.

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи (а.с.9). У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 454 гривні з кожної.

Керуючись ст.ст. 2-13, 81, 89, 133, 137, 138, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2475 (дві тисячі чотириста сімдесят п`ять) гривень та моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 2475 (дві тисячі чотириста сімдесят п`ять) гривень та моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 3795 (три тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень з кожної.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складене 29 червня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 18 жовтня 2001 року Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Власенко Лілія Вікторівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002725, видане на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 16 вересня 2015 року за № 38, РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_8 , виданий 08 лютого 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_10 , виданий 22 квітня 2014 року Саратським РС ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_9 .

Суддя А. І. Бучацька