КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 359/3608/19
номер провадження №22-ц/824/122/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідачаБілич І.М.,
суддів Березовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря Кемського В.В.
учасники справи: відповідач ОСОБА_1

представник відповідача - адвокат Мамирбаєв Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мамирбаєва Євгенія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борця Є.О.,

у цивільній справі № 359/3608/19 за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором в розмірі 27 745 гривень 21 копійка.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 листопада 2011 року сторони уклали кредитний договір №010/0997/82/0085952, за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок та надав йому платіжну картку в межах поточного ліміту 9 500, 00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 36,9%. ОСОБА_1 неналежним чином виконував покладені на нього грошові зобов`язання, станом на 31 січня 2019 року у нього виник борг за кредитним договором у розмірі 27 745 гривень 21 копійка.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2020 року позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором в розмірі 27 745 гривень 21 копійки та витрати на оплату судового збору в розмірі 1 921 гривні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Мамирбаєва Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої ставив питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважав, що судом першої інстанції помилково встановлено правомірність збільшення кредитного ліміту банком в односторонньому порядку. Наголошуючи, що відповідно до п. 3.10 кредитного договору «сторони домовились, що кредитор має право збільшити ліміт кредитування за цим договором без укладення з позичальником будь-яких додаткових угод до договору. У цьому випадку сторони встановлюють наступний порядок змін ліміту кредитування: про збільшення ліміту кредитування кредитор повідомляє позичальника письмово за 30 робочих днів до дати зміни». Вважав, що витяг з програмного забезпечення АТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо відправки повідомлень в рамках надання послуг «М-банкінг» у період з 06.05.2011 р. по 23.12.2013 р. не є неналежним доказом, оскільки кредитним договором чітко передбачено повідомлення про збільшення кредитного ліміту в письмовій формі. Матеріали справи не містять підтвердження, що відповідач розумів та ознайомився і погодився з збільшенням ліміту кредитування за кредитним договором.

Також скаржник посилався на рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 про участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свобод договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Зазначаючи при цьому, що аналогічної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року.

Наголошуючи, що висновок суду повинен відповідати принципу справедливості, добросовісності та розумності, унеможливлювати покладення на слабку сторону - споживача невиправданий тягар по сплаті заборгованості.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувало, що відповідач користувався кредитним лімітом, зокрема і збільшеним. Збільшення кредитного ліміту повністю відповідає умовам договору, позичальника про таке збільшення повідомлено, що підтверджується витягом з програмного забезпечення. Також наголошувало, що збільшення кредитного ліміту на впливає на суму заборгованості позичальника.

Позивач про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 листопада 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №010/0997/82/0085952, за яким позичальнику надано кредит в межах поточного ліміту 9 500, 00 грн. під 36, 9% річних.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, розмір ліміту кредитування за цим договором встановлюється у розмірі відповідно до п. 1.3. цього договору та може змінюватись в порядку, передбаченому цим договором.

Пунктом 3.10. кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що кредитор має право збільшити ліміт кредитування за цим договором без укладення з позичальником будь-яких додаткових угод до договору. У цьому випадку кредитор повідомляє позичальника письмово за 30 робочих днів до дати зміни. Протягом цього строку позичальник має право подати заперечення, ненадання такого заперечення або користування кредитом, після набуття чинності новим лімітом свідчить про згоду позичальника з такими умовами.

20 липня 2012 року та 24 травня 2013 року позичальника повідомлено про збільшення кредитного ліміту, за допомогою програмного забезпечення банку, яким користується позичальник, після чого позичальник продовжував користуватись кредитними коштами( а.с.66).

Відповідно до розрахунку заборгованості, борг ОСОБА_1 за кредитним договором становить 27 745, 21 грн.(а.с. 7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст.1054 ЦК України зазначаючи про те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, водночас, згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відтак, суд вважав доведеними вимоги позивача, вказуючи, що за умовами укладеного договору, кредитор мав право збільшити ліміт кредитування без укладення з позичальником будь-яких додаткових угод, з обов`язковим повідомленням позичальника про таке збільшення за 30 днів до дати зміни.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги в частині невиконання банком зобов`язання письмового повідомлення про збільшення кредитного ліміту, на думку колегії суддів не ґрунтується на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Згідно з п.2.5 та п.3.10 кредитного договору розмір ліміту кредитування міг змінюватись в порядку, передбаченому цим договором. Зокрема, кредитор мав право збільшити ліміт кредитування без укладення з позичальником будь-яких додаткових угод. В такому випадку кредитор був зобов`язаний лише повідомити позичальника за 30 днів до дати зміни. Зі змісту витягу з програмного забезпечення АТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачається, що позивач завчасно повідомляв ОСОБА_1 про збільшення 20 липня 2012 року та 24 травня 2013 року ліміту кредитування. Відповідач жодного разу не заперечив проти вжиття цього фінансового заходу та добровільно використовував грошові кошти у розмірі, що перевищував початково визначений ліміт кредитування у 9 500 грн. (а.с.60-79).

Також слід зазначити, що за умовами договору сторонами погоджено письмове повідомлення, однак форма такого повідомлення буквально не узгоджена. Відтак відправлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомлень відповідачу в рамках надання послуг «М-банкінг» у період з 06.05.2011 р. по 23.12.2013 р. не може свідчити про невиконання банком умов договору щодо повідомлення.

Пунктом 9.1. договору також передбачено, що виконання сторонами домовленостей за договором відбувається шляхом виконання певних дій з застосуванням картки та програмного забезпечення за наявності технічної можливості.

Враховуючи, що після повідомлення банком ОСОБА_1 про збільшення кредитного ліміту, позичальник продовжив користуватись кредитними коштами, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що відповідач тим самим відповідно до умов договору, прийняв збільшений кредитний ліміт (а.с. 66).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи апеляційної скарги щодо неналежності доказу - роздруківки з програмного банківського забезпечення та відправлення СМС на неіснуючий номер телефону боржника. Оскільки, спростовуються як умовами договору, якими передбачено обов`язок позичальника повідомляти про зміну своїх даних, так і випискою по рахунку позичальника.

Апеляційна скарга не містить у собі жодних аргументів щодо: неналежності виписки по рахунку позичальника як доказу; не користування позичальником коштами що виділялися; не вірного здійснення розрахунку за наявності квитанцій що маються в наявності у відповідача.

Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться до неналежної форми повідомлення про підвищення кредитного ліміту, яке не впливає на обсяг заборгованості та факт користування кредитними коштами, що було досліджено належним чином в суді першої інстанції і не спростовано при розгляді справи апеляційним судом.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідач також підтвердив свою обізнаність про заборгованість, яка малася перед банком, та вказував на здійснення часткового повернення боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Мамирбаєва Євгенія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: