Справа № 359/1311/21
Провадження № 2-к/359/1/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь від 29 січня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2021 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Київ) надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання рішення іноземного суду на території України, а саме рішення суду Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь від 29 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Копію клопотання та ухвалу суду про прийняття до розгляду клопотання про визнання та примусове виконання рішення іноземного суду отримав 31.03.2021 та відповідно 12.05.2021 року. У передбачений законом строк, заперечення проти клопотання не подав.

Розглянувши клопотання і додані до них документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються і виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно із ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року, кожна з Договірних Сторін на умовах визначених даною Конвенцією, визнає і виконує на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції по цивільним та сімейним справам.

Відповідно до п. 1 ст. 53 вказаної Конвенції клопотання про дозвіл на примусове виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню.

Згідно з частиною 1 статті ст.468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до п.8 ч.2 ст.468 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 21.02.2020 р. зверталася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь від 29 січня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі 359/1548/20 від 21 липня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь від 29 січня 2014 року у справі 2-3-2014 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь від 29 січня 2014 року у справі №2-3-2014 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, а саме: про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Вербка Крижопільського району Вінницької області України, на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50 процентів від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 100 процентів бюджету прожиткового мінімум в середньому на душу населення, починаючи з 16 січня 2013 року і до досягнення їх повноліття.( а.с.34,35).

Ухвала суду набрала законної сили 11.08.2020 року.

Відтак, клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь від 29 січня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , яке надійшло до суду 16.02.2021 року, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 462-470 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Вітебської області Республіки Білорусь від 29 січня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання його копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Ю. Семенюта