Номер провадження: 22-ц/813/3824/21
Номер справи місцевого суду: 504/4654/18
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Дорлідер» та Служби автомобільних доріг у Херсонській області про стягнення збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «БК «Дорлідер», Служби автомобільних доріг у Херсонській області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 29 липня 2017 року о 23 год. 00 хв. на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, на ділянці 210км + 280м біля с. Чорнобаївка та с. Музиківка на своєму автомобілі Seat Ibiza державний номерний знак НОМЕР_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) та пошкодив власний автомобіль.

ДТП сталося в результаті зняття дорожнього покриття на всю ширину проїзної частини та штучного утворення перешкоди дорожньому руху у вигляді прямокутної сходинки заввишки 0,2м на зустрічному напрямку. Внаслідок потрапляння автомобіля позивача на високий перехід дорожнього покриття, яку зробив виконавець дорожніх робіт фрезером для зняття верхнього шару асфальту, авто зазнало наступних пошкоджень: тріснуло лобове скло, двигун змістився з опорних подушок, тріснув випускний колектор, здвинулась з коробки передач ліва піввісь.

У зв`язку із ДТП працівниками поліції було складено протоколи про порушення вимог п.п. 2.3Б та 12.1 ПДР, та про нанесену шкоду вказаному автомобілю. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивач оцінив у 2350 грн., які він просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 грн., а згідно уточнених позовних вимог 20000 грн.

Відповідачем ТОВ «БК «Дорлідер» надано відзив на позовну заяву, в якому товариство просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачем не було надано висновку експерта, яким було б встановлено дійсний розмір понесених позивачем матеріальних збитків; не доведено нанесення моральної шкоди (а.с.88-90).

Відповідачем Службою автомобільних доріг у Херсонській області також надано відзив, яким представник відповідача просив відмовити позивачу в задоволенні позову, вважаючи його необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами. У відзиві зазначалося, що позивачем не надано жодних доказів про відсутність освітлення на ділянці дороги, де проводилися ремонтні роботи; немає доказів на підтвердження отриманих пошкоджень автомобілем позивача та доказів підтвердження вини відповідачів; не наведений обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, та немає доказів на підтвердження наявності моральної шкоди (а.с.144-146).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 лютого 2020 року позовну заяву було задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «БК «Дорлідер» на користь ОСОБА_1 2350 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, а також 704,80 грн. судових витрат.

В решті позову відмовлено (а.с.164-166).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 лютого 2020 року, в частині стягнення моральної шкоди, та постановлення нового, яким його позовні вимоги до ТОВ «БК «Дорлідер» і Служби автомобільних доріг у Херсонській області задовольнити, стягнути з відповідачів на його користь суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. в солідарному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с.170-172).

20 жовтня 2020 року до Одеського апеляційного суду від Служби автомобільних доріг у Херсонській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вони зазначили, щоу апеляційній скарзі, не надано жодного доказу на підтвердження зазначеного розміру моральної шкоди, зазначено лише загальні підстави стягнення. Позивачем необґрунтовано, чому саме 20 000 грн. можуть компенсувати його моральні страждання і компенсація встановлена в судовому рішенні в 2 000 грн. не може виконати цю функцію. Тому за встановлених судом обставин, підстави для стягнення шкоди зі Служби автомобільних доріг у Херсонській області відсутня. У зв`язку з чим просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 лютого 2020 року без змін (а.с. 187-189).

Разом з тим, до судового засідання, а саме 21.01.2021 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з іншим судом у м.Вінниця (а.с. 202).

Крім того, 28.01.2021 року на електронну пошту Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми Easycon, копії вказаного клопотання направлені сторонам у справі поштовою кореспонденцією з повідомленням (а.с. 203-205).

Через знаходження судді Гірняк Л.А. у відпустці з 25 грудня 2020 року по 05 лютого 2021 року питання про призначення відеоконференції вирішувалось 08.02.2021 року у перший її робочий день (а.с. 206).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року дане клопотання було задоволено і розгляд справи, який був призначений на 17.02.2021 року, в 11.00 год., було вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn» (а.с. 207-209).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиви на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Із апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується в частині визначення суми моральної шкоди, яка за оскаржуваним судовим рішенням встановлена на рівні 2000 грн., в той час як заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що йому завдана моральна шкода в сумі 20 000 грн., які він вважає за необхідне стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції правильно виходив із того, що 29 липня 2017 року о 23 год. на автодорозі М-14 Одеса Мелітополь - Новоазовськ на ділянці 210км + 280м біля с. Чорнобаївка та с. Музиківка на своєму автомобілі Seat Ibiza державний номерний знак НОМЕР_1 позивач потрапив у ДТП та пошкодив зазначений автомобіль. Вказана ДТП сталася в результаті зняття дорожнього покриття на всю ширину проїзної частини та штучного утворення перешкоди дорожньому руху у вигляді прямокутної сходинки заввишки 0,2м на зустрічному напрямку. Внаслідок потрапляння автомобіля позивача на високий перехід дорожнього покриття, яку зробив виконавець дорожніх робіт фрезером для зняття верхнього шару асфальту, авто зазнало наступних пошкоджень: тріснуло лобове скло, двигун змістився з опорних подушок, тріснув випускний колектор, здвинулась з коробки передач ліва піввісь, що спричинило неможливість подальшого руху.

Після цього, позивач викликав працівників патрульної поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, схему наслідків ДТП, відібрали пояснення у нього та представника підрядної організації ТОВ «БК «Дорлідер» Варданяна А.Р.

В результаті вказаної ДТП було складено протокол про порушення саме позивачем ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3Б та 12.1 ПДР, який направлений на розгляд до Вінницького міського суду, за місцем проживання заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Разом з тим, із постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2017 року вбачається, що ДТП сталася в нічну пору доби. Місця, де проводяться дорожні роботи, мають огороджуватися бар`єрами, а в темну пору доби мають освітлюватися ліхтарями. В матеріалах адміністративної справи відсутні докази встановлення тимчасових дорожніх знаків на необхідній відстані від місця дорожніх робіт, немає також доказів того, що дана ділянка була освітлена.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.41).

Оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , що спричинило неможливість подальшого руху автомобіля, та необхідність його евакуювання з місця події до м. Олешки Херсонської області, ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 2350,00грн., яку суд стягнув оскаржуваним судовим рішенням та моральну шкоду, яку суд оцінив в розмірі 2000 грн. та стягнув її з відповідача ТОВ «БК «Дорлідер» на користь ОСОБА_1 .

Як було зазначено вище, судове рішення в частині вирішення питання про стягнення на користь позивача з відповідача ТОВ «БК «Дорлідер» матеріальної шкоди у сумі 2350 грн., в апеляційному порядку не оскаржується.

Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача з відповідача ТОВ «БК «Дорлідер» суми моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до абз.1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При цьому суд зазначив, що позивач обгрунтовував свій позов тим, що йому було заподіяно значної моральної шкоди, яку він оцінив спочатку в 15000 грн., потім в 20000 грн., яка стала наслідком вчинення з боку відповідачів неправомірних дій. Ця моральна шкода полягає в перенесених ним душевних стражданнях та переживаннях у зв`язку із зміною звичного способу життя, витрачанням часу на ремонт автомобіля та тривале листування із відповідачами, доказування своєї невинуватості в адміністративному правопорушенні, зверненням за захистом своїх прав до суду.

Саме виходячи з викладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідача ТОВ «БК «Дорлідер» моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в цій частині і додатково зазначає, що звертаючись до суду з позовом про відшкодування на користь позивача моральної шкоди в сумі 15000 грн., він її обгрунтовував тим, що ця шкода завдана не тільки йому, а і його родині, члени якої також понесли моральні страждання.

Однак, заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що він має право представляти інтереси кого-небудь із членів своєї родини, та того, що їм завдано моральної шкоди.

В подальшому, позивач збільшив розмір моральної шкоди до 20000 грн. і пов`язував це також тим, що йому не представилось можливим об`єктивно оцінити завдану моральну шкоду при поданні позову. Крім того, позивач обгрунтовував збільшення розміру моральної шкоди тривалим моральним знущанням над ним з боку відповідачів, про що ним між іншим вказано в апеляційній скарзі.

Таким чином, оскільки жодна із зазначених обставин не є підставою для визначення моральної шкоди, яка завдана позивачу з боку відповідача ТОВ «БК «Дорлідер», колегія суддів не вбачає правових підстав для збільшення моральної шкоди, яка стягнута із вказаного відповідача на користь позивача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відсутні такі правові підстави і для стягнення моральної шкоди з іншого відповідача - Служби автомобільних доріг у Херсонській області, оскільки в настінні ДТП суд не вбачив винних дій указаного відповідача, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22.02.2021 року

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева