Справа № 188/1132/20
Провадження № 2/188/39/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ніколаєвої І.К.,

з участі секретаря судового засідання Фесик Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Верешко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач в обґрунтування позову вказує, що спірне майно складається з земельної частки (паю) в земельному масиві Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області .

Позивач був членом КСП «40 років Жовтня» , розташованого на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району з 04.09.1984 року по 01.08.1996 рік.

04.09.1984 року Позивача було прийнято до складу членів КСП "40 Років Жовтня" в якості водія III класу. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки Позивача серії НОМЕР_1 (рішення про прийняття від 28.11.1984 року №21) та копією трудової книжки колгоспника.

09.08.1996 р., Позивача було звільнено зі складу членів КСП "40 Років Жовтня" (зокрема запис №6 від 01.08.1996 року).

Згідно рішення Миколаївської сільської Ради народних депутатів від 17.05.1995 року №41/XXII було виготовлено та видано Колективному сільськогосподарському підприємству "40 Років Жовтня" Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП №000019., який посвідчував, що вказаному власнику передається у колективну власність 5002,5 га., в межах згідно із планом. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №5.

Після звільнення зі складу членів КСП Позивача повідомлено, що його було включено до складу працівників - членів КСП, що мають право на земельну частку (пай).

Саме у зв`язку з цим Позивач весь час вважав, що має змогу в будь-який час реалізувати своє право на земельну частку (пай) шляхом отримання сертифікату про право на земельну частку (пай) з подальшим виділенням його в натурі (на місцевості) та отримати у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10.08.2020 р., Позивачем отримано відповідь від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_2 відсутній у списках громадян-членів КСП "40 Років Жовтня", що мають право на розпаювання землі. Цим же листом від від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомлено Позивача, що розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП "40 Років Жовтня" становить 6,9 умовних кадастрових гектар. У додатку до листа від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 10.08.2020 року надано Позивачеві завірену копію Державного акту на право колективної власності на землю КСП "40 Років Жовтня" на території Миколаївської сільської ради.

Після отримання відповіді від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 10.08.2020 р., Позивач дізнався, що у списку громадян-членів КСП "40 Років Жовтня", що мають право на розпаювання землі, його прізвище відсутнє.

Після цього 19.08.2020 р., Позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вже після відкриття судом провадження по даній справі - Позивач повторно 30.11.2020 року звернувся до Відділу у Петропавлівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою, в якій прохав повідомити, чи було його включено до первинних списків громадян-членів КСП "40 Років Жовтня".

03.12.2020 р., Позивачем отримано відповідь про те, що ОСОБА_2 ЗНАЧИТЬСЯ у списках громадян-членів КСП "40 Років Жовтня", що мають право на розпаювання землі, під номером НОМЕР_2 .

Згідно із п. 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

19.01.2021 р., Позивачем подана заява до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з проханням видати йому на руки сертифікат на право на земельну частку (пай).

Листом від 27.01.2021 р., ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомлено Позивача, що вказаний сертифікат про право на земельну частку (пай) не виготовлявся. Крім того, у своїй відповіді від 27.01.2021 р., Позивача повідомлено, що видача вказаних сертифікатів здійснюється відповідною райдержадміністрацією. До цього часу Позивача ніхто не повідомляв про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся.

З проханням виготовити та видати сертифікат про право на земельну частку (пай) Позивач звернувся і до Петропавлівської райдержадміністрації, але листом від 01.02.2021 р., отримав відповідь, що райдержадміністрація не володіє таким сертифікатом і видати його оригінал не може, оскільки оформлення таких документів здійснюється відповідними комісіями при КСП.

Таким чином, про порушення свого права на оформлення та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) Позивач дізнався 27.01.2021 р., - з дати отримання листа від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки весь час вважав, що такий документ виготовлено і він в будь-який час може звернутися за його отриманням з подальшим виділенням йому у приватну власність в натурі (на місцевості) земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Постільки без судового втручання захистити своє порушене право та отримати сертифікат на земельну частку (пай) позивач не зміг, він змушений звернутися до суду з даним позовом та посилаючись на норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-ІУ, Указ Президента України від 8 серпня 1995 року 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.328 ЦК України, ст. 25 та п. 21 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу (далі ЗК) України просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в земельному масиві Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 6,9 умовних кадастрових гектари.

Ухвалою від 21 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання .

Відповідач відзив на позов надав.

Ухвалою від 22 лютого 2021 року закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та наголосив на тому, що позивач не зміг у досудовому порядку вирішити спір на отримання на його ім`я, як колишнього члена КСП який перебуває у списку-додатку до Державного Акту КСП «40 років Жовтня», сертифікату на право на земельну частку (пай) . Надав суду доказів того, що позивач дійсно звертався до декількох установ з намаганням отримати на його ім`я вказаного сертифікату, але отримавши відмову на таке виготовлення сертифікату він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Щодо строків позовної давності, представник позивача зазначив, що позивач весь час вважав, що сертифікат на земельну частку (пай) був виготовлений на його ім`я і при першій вимозі він його отримає та зможе реалізувати своє право на отримання земельної частки (паю) в натурі. Про те, що такого сертифікату виготовлено не було і на даний час виготовити його вже неможливо йому стало відомо лише 01.02.2021 року. Прохає задовольнити позовні вимоги у повному обсязі .

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, але при цьому представник відповідача не оспорює право позивача на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) як колишнього члена КСП « 40 років Жовтня» і погодився, що при наявності у позивача сертифікату він би мав право до 01.01.2025 року, на підставі земельного законодавства, реалізувати своє право на виділення земельної ділянки у натурі.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач був членом КСП «40 Років Жовтня», розташованого на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області у період з 04.09.1984 року по 01.08.1996 рік.

04.09.1984 року Позивача було прийнято до складу членів КСП "40 Років Жовтня" в якості водія III класу. 09.08.1996 р., Позивача було звільнено зі складу членів КСП "40 Років Жовтня" , про що свідчить запис №6 від 01.08.1996 року. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки Позивача серії НОМЕР_1 (рішення про прийняття від 28.11.1984 року №21) та копією трудової книжки колгоспника ( а.с. 9 12).

Відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з рішенням Миколаївської сільської Ради народних депутатів від 17.05.1995 №41/XXII було виготовлено та видано колективному сільськогосподарському підприємству «40 Років Жовтня» державний акт на право колективної власності на землю серії ДП №000019, який посвідчував, що вказаному власнику передається у колективну власність 5002,5 га в межах згідно з планом. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №5 (а.с. 14-17, 51-52 ).

Після звільнення зі складу членів КСП Позивачеві було повідомлено, що його прізвище включено до складу працівників - членів КСП, що мають право на земельну частку (пай).

Тому Позивач весь час вважав, що має змогу в будь-який час реалізувати своє право на земельну частку (пай) шляхом отримання сертифікату про право на земельну частку (пай) з подальшим виділенням його в натурі (на місцевості) та отримати у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10.08.2020 р., Позивачем отримано відповідь від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_2 відсутній у списках громадян-членів КСП "40 Років Жовтня", "що мають право на розпаювання землі. Цим же листом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомлено Позивача, що розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП "40 Років Жовтня" становить 6,9 умовних кадастрових гектар. У додатку до листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 10.08.2020 року надано Позивачеві завірену копію Державного акту на право колективної власності на землю КСП "40 Років Жовтня" на території Миколаївської сільської ради. Після отримання відповіді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 10.08.2020 р., Позивач дізнався, що у списку громадян-членів КСП "40 Років Жовтня", що мають право на розпаювання землі, його прізвище відсутнє ( а.с.13-17).

Після цього 19.08.2020 р., Позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вже після відкриття судом провадження по даній справі - Позивач повторно 30.11.2020 року звернувся до Відділу у Петропавлівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою, в якій прохав повідомити, чи було його включено до первинних списків громадян-членів КСП "40 Років Жовтня".

03.12.2020 р., Позивачем отримано відповідь про те, що ОСОБА_2 значиться у списках громадян-членів КСП "40 Років Жовтня", що мають право на розпаювання землі, під номером 198. ( а.с.50 ).

19.01.2021р., Позивачем подана заява до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з проханням видати йому на руки сертифікат на право на земельну частку (пай).

Листом від 27.01.2021 р., ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомлено Позивача, що вказаний сертифікат про право на земельну частку (пай) не виготовлявся. Крім того, у цьому листі від 27.01.2021 р., Позивача повідомлено, що видача вказаних сертифікатів здійснюється відповідною райдержадміністрацією. До цього часу Позивача ніхто не повідомляв про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся. ( а.с. 66).

З проханням виготовити та видати сертифікат про право на земельну частку (пай) Позивач звернувся і до Петропавлівської райдержадміністрації, але листом від 01.02.2021 р., отримав відповідь, що райдержадміністрація не володіє таким сертифікатом і видати його оригінал не може, оскільки оформлення таких документів здійснюється відповідними комісіями при КСП. ( а.с.54).

Таким чином, про порушення свого права на оформлення та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) Позивач дізнався 27.01.2021 р., - з дати отримання листа від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки весь час вважав, що такий документ виготовлено і він в будь-який час може звернутися за його отриманням з подальшим виділенням йому у приватну власність в натурі (на місцевості) земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Згідно частини 4 ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", якою передбачено, що «у разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки». Отже вказаною нормою Закону Позивачеві, як власнику земельної частки (паю), надано строк, на протязі якого він у будь-який час (до 01.01.2025 року) має право оформити право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення внаслідок її виділення в натурі (на місцевості).

Отже, позивач, при наявності у нього сертифікату, міг безперешкодно, у строк зазначений вказаною нормою закону, реалізувати своє право на отримання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення внаслідок її виділення в натурі (на місцевості).

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 року №11 затверджено Методичні рекомендації "щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", пунктом 9 яких передбачено, що оформлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) здійснюється комісіями, утвореними у підприємствах, землі яких розпайовуються.

Згідно з Архівною довідкою Архівного відділу Петропавлівської райдержадміністрації від 30.12.2020 р., №Д-273-2020 рішенням загальних зборів №1 від 11.02.2000 року КСП "40 Років Жовтня" реформовано у виробничий сільськогосподарський кооператив "Миколаївський". Внаслідок цього ВСК "Миколаївський" виступав правонаступником КСП "40 Років Жовтня".

Вищевказані обставини були встановлені рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2020 року, яке набрало законної сили 17.03.2020 року, по справі №188/1527/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з Витягом з державного реєстру юридичних осіб від 29.07.2019 р., за кодом , який був присвоєний КСП "40 Років Жовтня", записів про вказану юридичну особу в реєстрі не знайдено ( а.с. 19).

Згідно з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2005 р., по справі №Б 15/77/03 суд вирішив ліквідувати ВСК "Миколаївський" () ( а.с.18).

Згідно з відомостями з ЄДР юридичних осіб ВСК "Миколаївський" 19.05.2006 року припинено як юридичну особу. ( а.с.20,21)

КСП "40 Років Жовтня" та його правонаступник ВСК "Миколаївський" на даний час припинені, тому вирішити питання виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) комісією при підприємстві, землі яких розпайовуються, на даний час змога відсутня, що підтверджує право позивача звернутися до суду з даним позовом .

Відповідно до пунктів 1 і 2 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам.

Паювання земель передбачало визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З копії державного акта на право колективної власності на землю КСП «40 Років Жовтня» та відповіді від 03.12.2020, наданих позивачу відділом у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, вбачається, що позивач у списках-додатках громадян-членів КСП «40 Років Жовтня», що мають право на розпаювання землі, до державного акту на право колективної власності на землю сільськогосподарського призначення, виданого КСП «40 Років Жовтня» Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, значиться за №198 (а.с. 51-52).

Враховуючи, що на час отримання КСП «40 Років Жовтня» державного акту на право колективної власності на землю позивач був членом цього колективного підприємства, але на його ім`я не був виготовлений своєчасно сертифікат то суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивача безпідставно і незаконно позбавили права отримати сертифікат на земельну частку (пай) в землях цього КСП через що позивач позбавлений до цього часу права на отримання земельної ділянки в натурі у землях відповідача.

Відповідно до пункту 7 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Згідно з ст.1 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств.

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї

статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) (ст.2 вказаного Закону).

Стаття 5 цього Закону відносить виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) до повноважень сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснюється, що судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України (далі ЗК) при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) (п.23).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Статтею 25 ЗК України передбачено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) (ч.1).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій (ч.10).

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням (ч.11).

Суд вважає, що в даному випадку позивач правильно визначив в якості відповідача орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не визнання відповідачем позову та його вимога відмовити у задоволенні позовних вимог через пропущення позивачем строку позовної давності, є необґрунтованими та такими, що спростовані доказами вивченими в судовому засіданні.

Згідно з листом відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області від 10.08.2020 середня вартість частки (паю) на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району по колишньому КСП «40 Років Жовтня» складає 193270,61 грн (а.с.13) .

Ціна позову відповідає вказаній вартості земельної частки (паю), судовий збір позивачем сплачено, виходячи з ціни позову, в розмірі 1932 гривні 70 копійок (а.с.1).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного, ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст.25 ЗК України, ст.ст.1, 2, 5,13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», пунктів 1, 2, 7 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , і.п.н. НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, код ЄДРЮО 04339066, місце знаходження: 52744, вул. Першотравнева, №182 в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай), задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , і.п.н. НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) в земельному масиві Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 6,9 умовних кадастрових гектар.

Стягнути з Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, код ЄДРЮО 04339066, місце знаходження: 52744, вул. Першотравнева, №182, в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 , і.п.н. НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , судові витрати в сумі 1932 ( одна тисяча дев`ятьсот тридцять дві ) гривні 70 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпропетровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І. К. Ніколаєва