1Справа № 332/1809/21 2-н/335/472/2021
УХВАЛА
02 липня 2021 року м.Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та втрат від інфляції, -
01 липня 2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя на підставі ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 червня 2021 року надійшла цивільна справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та втрат від інфляції.
Згідно ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 червня 2021 року, вищевказану цивільну справу направлено для розгляду за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя на підставі ч.1 ст.27 ЦПК України, у зв`язку з тим, що місцезнаходження боржника по справі - ОСОБА_1 зареєстровано у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, а тому справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що справу слід повернути до Заводського районного суду м.Запоріжжя, з наступних підстав.
Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).
Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
У своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.
Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.
Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, яка було поставлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Тобто, заявлена вимога про видачу судового наказу нерозривно пов`язані з наданням послуг постачання електричної енергію, до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
З урахуванням наведеного, вимога про видачу судового наказу безпосередньо стосуються нерухомого майна, а тому повинна розглядатися за правилами виключної підсудності.
Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18.
Так, нерухоме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., що територіально відноситься до Заводського району м.Запоріжжя та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Заводського районного суду м.Запоріжжя.
З огляду на викладене, вказана цивільна справа, з урахуванням правил виключної підсудності не відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).
Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.
Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, вважаю за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Заводського районного суду м. Запоріжжя, як помилково надіслані Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30-31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко