Єдиний унікальний номер 229/101/19
Номер провадження 22-ц/804/105/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Корчистої О.І., Халаджи О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 229/101/19 за позовом Органу опіки та піклування Дружківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року (суддя першої інстанції Грубник О.М.),-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 Орган опіки та піклування Дружківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передачу дітей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на профілактичному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради перебувають неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02 серпня 2003 року перебувають у шлюбі. На весні 2016 року вперше до служби у справах дітей Дружківської міської ради надійшла інформація про невиконання відповідачами батьківських обов`язків та зловживання алкогольних напоїв. На той час сім`я винаймала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 перебував на заробітках, приїздив до дому раз у два - три місяці. ОСОБА_6 ніде не працювала, необхідний догляд за дітьми не здійснювала. Під час відсутності чоловіка жінка приводила до дому сторонніх чоловіків, разом з якими розпивала алкогольні напої, займалася непристойними діями, навіть у присутності дітей. Через таку поведінку матері діти багато часу проводили в сім`ї своєї старшої сестри ОСОБА_7 . Відповідач ОСОБА_1 утримував сім`ю за рахунок своїх підробітків, однак під час своїх приїздів до м. Дружківка вплинути на дружину не намагався, а інформацію про її поведінку і ставлення до дітей сприймав вороже. Після сумісного втручання служби у справах дітей, центру соціальних служб та адміністрації Дружківської ЗШ № 7, ситуація в сім`ї дещо покращилася, однак через деякий час батьки знов повернулися до старого способу життя. Протягом двох з половиною років, які родина ОСОБА_4 перебувала у полі зору служби у справах дітей Дружківської міської ради, сім`я змінила кілька адрес проживання. Діти з батьками не проживали, мешкали в сім`ї бабусі ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично вихованням та утриманням дітей протягом кількох місяців займалися бабуся та дідусь. Батьки інколи забирали дівчат на свята або вихідні дні, однак від них діти поверталися неохайні, інколи з вошами, до того ж скаржилися на те, що батьки їх часто ображають. Неодноразові бесіди з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позитивного результату не дало. 14 червня 2018 року питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, під час якого відповідачі, усвідомивши серйозність ситуації, просили дати їм останній шанс, обіцяли змінити свій спосіб життя і ставлення до дітей. Комісією було прийняте рішення відкласти розгляд зазначеного питання на два місяці. Подружжя чергового разу змінило місце проживання, стали проживати за адресою АДРЕСА_3 , тобто у будинку, який є власністю матері ОСОБА_1 . Останній влаштувався працювати водієм до ПАТ «Веско». У будинку розпочали робити ремонт, у першу чергу облаштувавши дитячу кімнату. У вересні 2018 року діти переїхали до своїх батьків. Однак при цьому вживати алкогольні напої батьки не припинили. Під час відвідувань сім`ї ОСОБА_2 , як правило, перебувала у стані алкогольного сп`яніння, від пропозиції пройти безкоштовний курс лікування у міському наркологічному диспансері категорично відмовлялася. Відповідач ОСОБА_1 також вживав алкогольні напої, але не так часто, як дружина. При цьому батьки утримували дітей, матеріально їх забезпечували. Ситуація ускладнилася восени 2018 року, коли, зі слів дівчат, у будинку стали з`являтися сторонні чоловіки, які разом з господарями розпивали алкогольні напої. У стані алкогольного сп`яніння ці чоловіки часто залишалися у будинку на ніч. Дівчата були налякані, однак вплинути на батьків не могли. Ті своєї провини не бачили, з дітьми постійно конфліктували, не розуміли, що своєю поведінкою наражають дітей на небезпеку. 13 грудня 2018 року начальнику служби у справах дітей надійшло повідомлення, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 знов пиячать, ображають дітей, через що їх неповнолітня дочка ОСОБА_3 була змушена викликати наряд поліції. Того ж дня, о 21 год.00 хв. сім`я була відвідана начальником та спеціалістом служби. Відповідачі дійсно перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, виражалися нецензурною лайкою, але своєї провини не визнавали, постійно намагалися звинуватити дітей. У присутності працівників служби, діти зібрали свої речі, дівчат знов забрала до себе бабуся ОСОБА_9 . Таким чином, з 13 грудня 2018 року, і по теперішній час неповнолітні діти проживають в сім`ї бабусі та дідуся. Батьки за цей період забрати дівчат до дому не намагалися, пиячити не припинили. 14 грудня 2018 року на засіданні комісії з захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_1 по відношенню до їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Заслухавши начальника служби у справах дітей, та ознайомившись із наданими матеріалами, комісією одностайно було прийняте рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав.

На підставі викладеного позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відносно їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідачів аліменти на користь неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини заробітку на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та передати неповнолітніх дітей до органу опіки та піклування для вирішення питання щодо їх подальшого влаштування.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року задоволено позов Органу опіки та піклування Дружківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передачі дітей.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на користь неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття найстаршою дитиною, а при наявності боргу по аліментам - до повного його погашення, починаючи з 09 січня 2019 року.

Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття найстаршою дитиною, а при наявності боргу по аліментам - до повного його погашення, починаючи з 09 січня 2019 року.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Передано Органу опіки та піклування Дружківської міської ради на опікування неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при оцінці висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав суд не звернув увагу на ті обставини, що документи (докази по справі надані позивачем) носять однобічний та неповний характер і висновок обґрунтований виключно негативними даними, які вказують на незадовільне виховання дітей відповідачами. Всі докази надані позивачем були отримані два-три роки тому, яких-небудь нових доказів до справи додано не було. Судом не було враховано позитивні обставини, які були встановлені під час розгляду справи, не враховано інтересів дітей, їх думки щодо спільного проживання з батьками. Не враховано, що ОСОБА_1 працює, забезпечує родину, позитивно характеризується за місцем роботи, що обоє відповідача під час розгляду справи позбавилися від алкогольної залежності та зараз ведуть нормальний образ життя.

Позивачем Органом опіки та піклування Дружківської міської ради на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 надано письмовий відзив, в якому просить залишити рішення Дружківського міського суду Донецької області без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. При цьому, позивач зазначає про безпідставність посилань відповідача на позитивну характеристику за місцем роботи та матеріальне забезпечення дітей батьком, оскільки окрім цього батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Законодавством заборонено фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Саме порушення цих норм відповідачами стало підставою для звернення органу опіки та піклування до суду. Твердження відповідача, що під час розгляду справи не було враховано думку дітей не відповідає дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача Органу опіки та піклування Дружківської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином.

Судову повістку-повідомлення про розгляд справи 24 лютого 2021 року позивач Орган опіки та піклування Дружківської міської ради отримав 02 лютого 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 17).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача Органу опіки та піклування Дружківської міської ради, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Про причини неявки у судове засідання 24 лютого 2021 року учасник справи не повідомив і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що представник позивача не з`явився у судове засідання без поважних причин.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволення позову. Свою позицію доводили тим, що докорінно змінили свій спосіб життя, пройшли курс лікування від алкоголю, який перестали вживати взагалі, обидва відповідачі працюють та опікуються дітьми. Заявили клопотання про допит у судовому засідання у якості свідків їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 .

Неповнолітньому свідку ОСОБА_3 було роз`яснено необхідність говорити правду, спілкування з нею відбулося після видалення батьків - відповідачів по справі із залу судового засідання. ОСОБА_3 повідомила суд, що вона проживає разом з батьками, вони перестали вживати алкоголь, беруть участь в її утриманні та вихованні, стосунки в сім`ї доброзичливі. Молодша сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зараз перебуває на утриманні в дитячому будинку. ОСОБА_3 вважає, що батьки виправилися, просила не позбавляти їх батьківських прав.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила позитивні зміни у родині її сина, відповідачі перестали вживати алкоголь, претензій до них вона не має, просила не лишати їх батьківських прав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьком зазначено ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 3 т. 1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьком також зазначено ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 4 т. 1).

Згідно повідомлення Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області від 19 березня 2018 року № 1999/203/06-2018, 03 липня 2010 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП; 04 лютого 2011 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП (а.с. 9 т. 1).

Відповідно повідомленням Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області від 19 березня 2018 року № 1998/203/06-2018 відносно ОСОБА_2 06 грудня 2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-2 КУпАП (насильство в сім`ї ). З 06 грудня 2017 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як особа, яка вчинила насильство у сім`ї; 14 червня 2013 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють , обов`язків щодо виховання дітей) (а.с. 11 т. 1).

Згідно довідки Дружківського міського центру зайнятості від 27 березня 2018 року № 1449/02 станом на 27 березня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не перебувають на обліку в Дружківському міському центрі зайнятості, допомогу по безробіттю не отримують (а.с. 13 т. 1).

Відповідно характеристик від 02 квітня 2018 року, складених Райською селищною радою виконавчого комітету Дружківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживають у будинку АДРЕСА_4 . Будинок належить ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_10 неодноразово зверталася до Дружківської міської поліції щодо порушення співмешканцями правил сумісного проживання. Протягом певного часу діти фактично з батьками не проживають та знаходяться на вихованні у матері ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Сусідами характеризуються добре, в спілкуванні з односельцями конфліктних ситуацій не виникало (а.с. 14, 15 т. 1).

Відповідно характеристики виданої навчальним закладом 30 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 3 класі НВК № 10. Дівчинка виховується у родині бабусі ОСОБА_9 . Батьки дитини не займаються її вихованням та утриманням (сім`я перебуває на внутрішкільному обліку як родина, що зловживає спритними напоями) (а.с. 16 т. 1).

Відповідно характеристики виданої навчальним закладом 06 березня 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у ЗШ № 7 у 8-Б класі. Батьки не приділяють достатньо уваги вихованню ОСОБА_11 (а.с. 33 т. 1).

Довідкою № 141 від 16 березня 2018 року наданою ЗШ №17 Дружківської міської ради підтверджено, що ОСОБА_3 навчається у 8-Б класі Дружківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 7 Дружківської міської ради Донецької області (а.с. 23 т. 1).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов та матеріального стану сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_11 від 27 травня 2016 року санітарний стан квартири задовільний, є окрема кімната для дітей. Соціальна допомога близько 2 000 грн., заробітна плата батька складає близько 5 000 грн. Для проживання та виховання дітей є все необхідне. Мати недостатньо уваги приділяє дітям, не відвідує батьківські збори, не приходить до школи. Зовнішній вигляд дітей покращився, але контролю за навчанням немає (а.с. 38 т. 1).

Відповідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30 жовтня 2017 року за адресою АДРЕСА_2 стан будинку задовільний, у дітей є своя кімната, ліжка, особисті речі, письмовий стіл, комп`ютер. Діти з батьками не мешкають, вихованням дітей батьки не займаються, не цікавляться навчанням доньок. Батько оплачує харчування у шкільній їдальні та надав кошти для купівлі теплих речей. Підтримує дружні відносини з дітьми. Вихованням та утриманням дітей займається бабуся, цікавиться навчанням, відвідує школу, батьківські збори (а.с. 18 т. 1).

Відповідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26 лютого 2018 року за адресою АДРЕСА_2 діти з 27 серпня 2017 року мешкають у бабусі. Батьки вихованням та утриманням дітей не займаються, мешкають окремо, не цікавляться успіхами у навчанні (а.с. 20 т. 1).

Згідно повідомлення навчального закладу до Служби у справах дітей Дружківської міської ради з вересня 2018 року діти проживали разом з батьками за адресою АДРЕСА_3 . Сім`ю ОСОБА_4 неодноразово (14.09.2018, 12.11.2018) відвідували члени комісії навчального закладу. Під час останнього відвідування було виявлено, що санітарно-гігієнічний стан помешкання незадовільний. В будинку відбувалися ремонтні роботи, будувалася плита. Діти в будинку мають окрему кімнату, письмовий стіл, комп`ютер, особисті речі, спальне місце. Під час спілкування з батьками та з ОСОБА_12 було встановлено, що в сім`ї склалися конфліктні взаємовідносини у зв`язку з тим, що батьки часто зловживають спиртними напоями. ОСОБА_12 завжди приходить до школи чиста та охайна. Батьки сплачують кошти за харчування доньки в шкільній їдальні. Надають допомогу у ремонті класу, відвідують батьківські збори. З 14 грудня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_11 проживають у бабусі ОСОБА_9 . Діти мають свою кімнату, окремі ліжка, особисті речі, письмовий стіл, комп`ютер, багато розвивальних книжок. Бабуся утримує дітей за власні кошти, піклується про онуків (а.с. 43 т. 1).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 04 січня 2019 року орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по відношенню до їх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 48-49 т. 1).

Крім того, судом першої інстанції до матеріалів справи долучено довідку ПрАТ «ВЕСКО» від 19 серпня 2019 року № 2436, згідно якої ОСОБА_1 дійсно працює в ПрАТ «ВЕСКО» водієм автотранспортних засобів з 16 квітня 2018 року по теперішній час (а.с. 125 т. 1). Згідно виробничої характеристики ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 126 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на шлях виправлення не стали. Судом взято до уваги думку неповнолітньої дитини відповідачів ОСОБА_3 . З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України і є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав. У відповідності до ст. 170 СК України суд вважав необхідним передати органу опіки та піклування Дружківської міської ради на опікування неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів аліментів на користь неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідачів з кожного, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, яким визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок виконаної роботи під час соціального супроводу сім`ї ОСОБА_4 , рекомендації, які надавалися батькам виконувалися ними періодично, частково та не у повній мірі. У сім`ї виявлена конфліктна атмосфера. Діти не отримують достатньої уваги та підтримки від батьків.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 04 січня 2019 року, виходячи з найкращих інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по відношенню до їх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 48-49).

У відповідності положень ч. 6 ст. 19 СК України апеляційний суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки вважає цей висновок недостатньо обґрунтованим та мотивованим, так як він не містить висновків про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дітей та яким чином позбавлення відповідачів батьківських прав захистить інтереси дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 цієї ж статі - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведених положень законодавства та встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин, апеляційний суд вважає, що сукупності доказів, наданих на підтвердження позовних вимог у справі, недостатньо для висновку про застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. З цих підстав висновки суду першої інстанції у справі є помилковими.

Суд першої інстанції при винесенні свого рішення не звернув уваги на те, що захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків так і для дітей. Тому такий захід підлягає до застосування лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік взагалі неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно, предметом доказування у даній справі є факти, які обґрунтовують наявність вини в діях батьків та того факту, що змінити їх поведінку по відношенню до своїх дітей взагалі неможливо, які мають бути встановленні при ухвалені судового рішення у справі.

Навіть саме подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в цій справі свідчить про наявність інтересу до виховання та спілкування з дітьми, про що вказано в рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006.

У матеріалах справи відсутні докази того, що спілкування дітей з відповідачами приносить їм шкоду, є небезпечним чи шкідливим для їх здоров`я чи має негативний вплив на їх розвиток, фізичний чи емоційний стан.

З урахуванням того, що відповідачі категорично заперечують проти позбавлення їх батьківських прав, мають бажання спілкуватися з дітьми та виховувати їх, приймають заходи, спрямовані на налагодження стосунків із дітьми та звільнення від алкогольної залежності, колегія суддів вважає, позбавлення їх батьківських прав буде передчасним.

Одночасно, апеляційний суд вважає за доцільне попередити відповідачів про зміну ставлення до виховання дітей, та покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків, що узгоджується з п.18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року в цій справі слід скасувати у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованістю.

Також на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги відповідача у справі та відмовою у позові, оскільки згідно п. 14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, тому судові витрати відповідача ОСОБА_1 у розмірі 5 763,00 грн. сплаченого ним судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, судові втрати за розгляд справи у суді першої інстанції також слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Дружківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про належне виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на органи опіки та піклування Дружківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків у відношенні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути з державного бюджету відповідачу ОСОБА_1 5 763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.І. Корчиста

О.В. Халаджи