ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4179/19 Номер провадження 22-ц/814/1091/21Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року (ухвалене суддею Тімошенко Н.В., повний текст складено суддею 26.02.2021 року) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування збитків, завданих незаконними діями суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів: відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування збитків, завданих незаконними діями суб`єкта владних повноважень.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 29.05.2017 року у цивільній справі № 539/3615/16-ц з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату в розмірі 10751 грн. та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 3618 грн., всього 14369 грн. Згідно виконавчого листа Лубенським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження. Позивач по мірі можливості здійснював виплати у виконавчому провадженні. 19.09.2018 року у позивача в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване по АДРЕСА_1 , невідомі особи вилучили належне йому майно на суму 66477 грн., незважаючи на те, що залишок боргу по виконавчому провадженню складав менше 8000 грн. У результаті вилучення вищевказаного майна кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » фактично закрилося й позивач був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність. Пізніше він дізнався, що майно було вилучено в межах вказаного виконавчого провадження. Протокол опису позивачеві вручено не було. Пізніше позивач дізнався, що у виконавчому провадженні була винесена постанова про арешт його майна, 19.09.2018 року майно було вилучено і виставлене на електронні торги. На прохання позивача вручити йому всі процесуальні документи йому було відмовлено. Вважаючи, що діями державного виконавця грубо порушені його права, позивач оскаржив їх до суду. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 08.11.2018 року визнані неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управлінь юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича щодо винесення постанов про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, вилучення майна 19.09.2018 року, реалізацію вилученого майна на електронних торгах за виконавчим провадженням №54054193. Крім того, ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 15 січня 2019 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 54054193 від 04.12.2018 року. Отже, позивач вважає, що неправомірними діями старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. йому завдані матеріальні збитки в сумі 78187,00 грн. та моральна шкода, яка він оцінює на суму 50000,00 грн. В обґрунтування моральної шкоди позивач посилається на те, що переніс душевні і моральні страждання, нервові стреси у зв?язку з тим, що повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Унаслідок незаконних дій відповідача він зазнав довготривалих страждань, наслідком яких стало погіршення самопочуття, фізичного та духовного стану. Вважає, що були порушені його життєвий уклад, плани на майбутнє, оскільки він припинив здійснювати підприємницьку діяльність, залишився без роботи.

Позивач просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 66477 грн. на відшкодування майнової шкоди, 11710 грн. недотриманого доходу та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування збитків, завданих незаконними діями суб`єкта владних повноважень задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 66 477,00 грн. на відшкодування майнової шкоди, 11 710,00 грн. недотриманого доходу та 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, всього 93 187 грн.

Стягнуто з відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь держави судовий збір в сумі 3842,00 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Дмитро Гизила та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні позивач та представники сторін .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 29.05.2017 року у цивільній справі № 539/3615/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату в розмірі 10751 грн. та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 3618 грн., всього 14369 грн.

Місцевим судом було видано виконавчий лист №539/3615/16-ц.

Постановою державного виконавця від 02.06.2017 року було відкрито виконавчі провадження. За період з липня 2017 року по серпень 2018 року боржником сплачено коштів по виконавчому провадженню на загальну суму 6300 грн.

У ході проведення примусових виконавчих дій, 17.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 15896,756 грн.

Крім того, 26.10.2017 року державним виконавцем згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та акту вилучення готівки від 26.10.2017 року у боржника було вилучено 500 грн. готівки в касі належного йому кафе.

У подальшому, 23.04.2018 року у відповідності до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» вказане виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Полтавській області, де 25.04.2018 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

Сторонами не заперечується, що позивач здійснював підприємницьку діяльність в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

19.09.2018 року державним виконавцем за результатом перевірки майнового стану боржника винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме 3 холодильники, чотири скляні столи, дивани для сидіння в кількості 8 штук, морозильна камера, машина для приготування кави, монітор, система відеонагляду, пристрій для приготування сосисок, телевізор з плоским екраном, вішалка для одягу та кондиціонер.

Частина вказаного рухомого майна, а саме: пристрій для приготування сосисок; система відео нагляду; монітор; машина для приготування кави; телевізор з плоским екраном; дивани для сидіння в кількості 8 штук; чотири скляні столи в той же день було вивезено та передано згідно акту представнику ПП «Караван», якого визначено відповідальним зберігачем. Решта майна залишилася у боржника.

26.09.2018 року державним виконавцем для визначення вартості описаного та арештованого майна призначено суб`єкта оціночної діяльності ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», яке 27.09.2018 року виготовило акт про №612 про незалежну оцінку майна, згідно якого його вартість становить 37378 грн.

Оцінене майно - пристрій для приготування сосисок вартістю 2085 грн., система відеонагляду вартістю 3440 грн., монітор вартістю 315 грн., машина для приготування кави вартістю 15120 грн., телевізор марки Самсунг вартістю 3087 грн., дивани для сидіння у кількості 8 штук на загальну суму 8820 та 4 скляні столи на загальну суму 4511 грн., а всього на суму 37378 грн. було направлено на адресу Полтавської філії ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України згідно заяви на реалізацію арештованого майна.

При цьому неоціненним залишилося інше майно, а саме: 3 холодильника, морозильна камера, вішалка для одягу, алюмінієвий стіл та кондиціонер, яке було описано та арештовано 19.09.2018 року.

Оцінене майно 08.11.2018 року було реалізовано ДП «Сетам» за 30556,53 грн. З отриманих коштів 1527,83 грн пішли на оплату організації торгів, 9042,6 грн пішли на покриття витрат виконавчого провадження; 7777,95 грн перераховано стягувачу на покриття боргу; 11380,35 повернено боржнику 06.08.2019 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено частково: визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. щодо винесення постанови про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, вилучення майна від 19 вересня 2018 року, реалізації вилученого майна на електронних торгах за виконавчим провадженням № 54054193; зобов`язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. зупинити реалізацію вилученого майна у ОСОБА_1 на електронних торгах згідно постанови про арешт та опис майна від 19 вересня 2018 року; скасовано постанову про опис та арешт майна (коштів) від 19 вересня 2018 року за виконавчим провадженням №54054193; вимоги скарги щодо повернення майна, яке було вилучено 19.09.2018 року залишено без розгляду; стягнуто з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області судовий збір у розмірі 704 грн. 50 коп. на користь держави. Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.02.2019 вказана ухвала залишена без змін.

Крім того, ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 15 січня 2019 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 54054193 від 04.12.2018 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт неправомірних дій державного виконавця по відношенню до позивача встановлено судовим рішення, і вказаними діями позивачу завдані матеріальна та моральна шкода, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача, колегія суддів не може погодитися з висновками суду, в яких було проведено аналіз доказів та визначено розмір матеріальних збитків та розмір неотриманого доходу, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної пікою, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана, фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республік Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

За статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

На підставі викладеного, шкода, завдана позивачеві незаконними діями посадової особи органу державної виконавчої служби при здійсненні ним своїх повноважень, підлягає відшкодуванню.

Отже, неправомірними діями старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. позивачеві завдані матеріальна та моральна шкода.

У позивача незаконно 19.09.2018 року було описано та вилучено з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в с. Вільшанка Лубенського району належне останньому рухоме майно: малогабаритні дивани 8 штук, столи обідні скляні 4 шт., вішалку для одягу, систему відеоспостереження, монітор, телевізор марки Самсунг діагональ 32, кофейний апарат та гриль роликовий для приготування хот догів.

Вартість вилучено майна складає 37 378 грн, що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна. Вартість майна що залишилася у позивача не оцінювалася.

Вартість майна, яка безпідставно взята за основу судом першої інстанції, та зазначена позивачем у позові, не підтверджена належними, достатніми та допустимими доказами, а тому не може братися до уваги при визначенні розміру матерівальних збитків.

За таких обставин та виходячи зі змісту доводів позивача, в чому саме полягають матеріальні збитки, відшкодування підлягає шкода у розмірі 25998 грн., тобто вартість (згідно звіту оцінки) вилучено у позивача майна та вирахуванням коштів в сумі 11380,35, які йому були повернені як зайві. Вартість іншого майна, яка було залишено у позивача стягненню не підлягає, так як воно залишилося у користуванні останнього.

Таким чином рішення суду в частині визначення розміру завданої позивачу матеріальної шкоди підлягає зміні.

Доводи відповідача, що в результаті проведених ним примусових дій був виконаний виконавчий лист та стягнуто з позивача борг на рахунок стягувача, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вказаний факт не звільняє державного виконавця від відповідальності за вчинення неправомірних дій, та не може бути виправдуванням порушення прав сторони боржника.

У зв`язку з вилученням майна, яке призначалося для приготування їжі, напоїв, обслуговування клієнтів кафе, позивач був позбавлений можливості використовувати кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за цільовим призначенням і вимушений був його закрити, а з 01.01.2019 року припинити підприємницьку діяльність, що підтверджується ліквідаційною декларацією від 15.02.2019 року. Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, позивач отримав дохід в сумі 17565,70 грн. фактично за 9 місяців, так як після вилучення майна не працював. Сума щомісячного доходу 17565,70:9 міс. = 1951,70 грн.

Тобто позивач мав реальні підстави розраховувати на отримання доходу з жовтня 2018 року по 15.02.2019 року (5 місяців 15 дн.). Розрахунок позивача щодо розміру неотриманого доходу відповідачем не оскаржувався.

Погоджуючись з розміром неотриманого доходу, судом першої інстанції, залишено позав увагою, що позивач сам вказав період, протягом якого він не був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність, і він тривав з 01.10.2018 року по 15.02.2019 року, тобто 5 міс. 15 дн. В той же час у розрахунку позивачем зазначено період 6 місяців, що не відповідає заявленим доводам останнього та поданим ним доказам. За таких обставин розмір неотриманого доходу складає 10734,35 грн, а не 11710 грн, як зазначено місцевим судом у рішенні. Таким чином рішення суду в цій частині також підлягає зміні.

Доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення з виконавчої служби суми неотриманого доходу у зв`язку з не доведенням даного факту, є необґрунтованими та не мають підтверджень, а тому не спростовують надані позивачем докази, що він здійснював підприємницьку дільність у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », отримував доходи про що звітував у передбаченому порядку та що саме вилучене у нього рухоме майно забезпечувало здійснення ним своєї діяльності.

Крім того, незаконними діями державного виконавця позивачеві завдана значна моральна шкода, так як позивач переніс душевні і моральні страждання, нервові стреси. Позивач повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Внаслідок незаконних дій відповідача позивач зазнав довготривалих страждань, наслідком яких стало погіршення самопочуття, фізичного та духовного стану.

Були порушені життєвий уклад позивача, його плани на майбутнє, він вимушений був припинити підприємницьку діяльність, залишився без роботи.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції суд, що розмір завданої діями державного виконавця моральної шкоди складає 15000,00 грн.

Ураховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року змінити, шляхом зменшення розміру майнової шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 до 25998 (двадцяти п`яти тисяч дев`ятсот дев`яносто восьми) грн та розміру неотриманого доходу до 10 734 (десяти тисяч сімсот тридцяти чотирьох) грн 35 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2021 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін ______________ Л.М. Хіль