КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подана від її імені та в її інтересах адвокатом Масловським Ігорем Анатолійовичем, який діє на підставі договору, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Печерський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської РДА в м. Києві, Печерський районний в м. Києві ВД РАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив визнати його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Печерським РВ ДРАЦС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві, вказавши в графі батько « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що позивач є біологічним батьком дитини, з його матір`ю - відповідачем вони проживали без реєстрації шлюбу з 2009 року по 2018 рік. Відповідач за власною ініціативою без відома позивача зареєструвала дитину на своє прізвище і до актового запису про народження дитини не внесено запис, що позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останнім часом він не проживав з відповідачем, але дитину завжди визнавав своєю, постійно матеріально допомагав і ніколи не відмовлявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Разом з тим, 16.06.2020 відповідач вистрибнула з вікна четвертого поверху разом з малолітнім сином - ОСОБА_3 , внаслідок чого обоє перебувають на медичному лікуванні. Окрім того, дитину відібрано від матері у зв`язку із безпосередньою загрозою її життю та здоров`ю (а.с. 1-5).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської РДА в м. Києві, Печерський районний в м. Києві ВД РАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини, задоволено. Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , народженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві.

Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , виданого повторно 23.06.2020 Печерським РВ ДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_1 за актовим записом № 4526, вказавши у графі «Батько»: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України» (а.с. 77-82).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, взяв до уваги висновок експертного дослідження, який не є належним доказом у даній справі. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про встановлення батьківства (а.с. 85-93).

21.04.2021 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18, зазначає, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Крім того, станом на день розгляду даної справи малолітня дитина проживає разом із позивачем, забезпечена належним доглядом та піклуванням, при цьому дитина знає свого батька та його родину, оскільки позивач завжди належно виконував свої батьківські обов`язки, всі родичі та друзі знали, що він є батьком ОСОБА_3 , відповідачка до цього часу ніколи не заперечувала цей факт.

Звертає увагу на те, що Службою у справах дітей та сім`ї Печерської РДА в м. Києві, при влаштуванні дитини 23.06.2020 до позивача, враховані вищезазначені обставини, оскільки безпідставно до сторонньої особи дитину ніколи не було би влаштовано (а.с. 141-143зв.).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Масловський І.А. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що видано 23.06.2020 повторно свідоцтво про його народження Печерським РВ ДРАЦС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві за актовим записом 4526, серії НОМЕР_1 . Матір дитини - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_7 , відповідно до виданого свідоцтва та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України.

Розпорядженням Печерської РДА в м. Києві від 23.06.2020 № 282 «Про відібрання дитини» відібрано у ОСОБА_1 малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із безпосередньою загрозою його життя і здоров`ю.

Наказом від 23.06.2020 № 37 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА в м. Києві після завершення медичного лікування малолітнього ОСОБА_3 , який залишився без батьківського піклування, тимчасово влаштовано до родини ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку № ЕД-19-20/26648-Б від 22.09.2020 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за результатом молекулярно-генетичної експертизи, позивач ОСОБА_2 може бути біологічним батьком ОСОБА_3 з ймовірністю 99,9999 %, за встановленими генетичними ознаками зразків букального епітелію.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно частин 1, 2 абзацу 2 частини 3 статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Отже, закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Встановивши, що на момент народження ОСОБА_3 , його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, відомості про батька зазначені відповідно до статті 135 СК України за вказівкою матері, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обґрунтовано виходив із наявності підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 щодо визнання батьківства та похідної вимоги про внесення відповідних змін до актового запису щодо народження дитини.

Судом першої інстанції правильно враховано, висновок молекулярно-генетичної експертизи від 22.09.2020, оскільки вказаний експертний висновок відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, з клопотанням про проведення додаткової експертизи відповідач до суду не зверталась, тому твердження апелянта про те, що єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність на сьогодні є ДНК-тест є безпідставними.

Наданий позивачем висновок експерта від 22.09.2020, стосовно конкретної дитини, є найбільш переконливим і об`єктивним доказіом на підтвердження вимог позивача.

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк позовної давності у даній справі, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такий строк передбачено ст. 129 СК України у разі коли особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Тобто положення даної статті, відповідно, і вказані в ній строки позовної давності, застосовуються при зверненні позивача до суду з позовом про визнання батьківства в тому випадку, якщо дитина народження жінкою, яка перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, та який записаний батьком дитини.

Однак, відповідач при народженні дитини у шлюбі із іншим чоловіком не перебувала, а тому строки позовної давності, визначені в ст.129 СК України до даних правовідносин не застосовуються.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подана від її імені та в її інтересах адвокатом Масловським Ігорем Анатолійовичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Печерський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст складено 29 червня 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська