Справа № 344/2151/21
Провадження № 2/344/2068/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Дементьєвої А.О.

за участю сторін:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Ролекта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

10 лютого 2021 року позивач Приватне підприємство «Ролекта» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16 квітня 2015 року №209 та акту приймання передачі від 02 лютого 2015 року. Позивач систематично та безперервно забезпечує утримання житлового будинку та прибудинкових територій, виконує договірні зобов`язання на підставі договору № Ц34/3/26 від 12 червня 2018 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 18 лютого 2019 року за рішенням власника Приватної виробничо-комерційної фірми "Ролекта" було змінено найменування підприємства з Приватна виробничо-комерційна фірма "Ролекта" на Приватне підприємство "Ролекта", також було внесено зміни до статуту товариства. Підприємство, змінюючи назву, не змінювало ані реквізитів, ані коду ЄДРПОУ, ані банківських рахунків. Пунктом 12.2 договору передбачено, що у разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією зі сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або про необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Ані позивач, ані відповідач не заявляли один до одного про розірвання чи перегляд договору, а тому такий договір є дійсним. У свою чергу, відповідач, яка є споживачем послуг, не виконує свої зобов`язання, внаслідок чого за період з березня 2018 року по січень 2021 року виникла заборгованість у сумі 3474,08 грн. Станом на березень місяць 2018 року у відповідача існувала заборгованість у розмірі 3344,78 грн, у травні місяці 2018 року відповідачем було частково погашено заборгованість у розмірі 3542,52 грн. У подальшому відповідач також частково погашала заборгованість по комунальних послугах. Так, у вересні 2018 року відповідач в рахунок погашення заборгованості по комунальних послугах сплатила 795,00 грн, у листопаді 2018 року - 397,00 грн, у січні 2019 року - 247,00 грн, у березні 2019 року - 397,00 грн, у квітні 2019 року - 497,00 грн, у червні 2019 року - 207,00 грн, у вересні 2019 року - 595,00 грн, у листопаді 2019 року - 297,00 грн. Розрахунок заборгованості згідно заявлених вимог здійснювався, виходячи із загальної площі квартири відповідача, що становить 80,0 м.кв., встановленого позивачем тарифу за комунальні послуги та витрат позивача на сплату за використану мешканцями будинку електроенергію (освітлення сходових, забезпечення роботи ліфтів, тощо). Тарифи на утримання будинків були встановлені позивачем та доведені до відома мешканців шляхом опублікування у офіційному виданні газета "Західний кур`єр" 2018 рік - 2,25 грн за 1 м. кв. (газета "Західний кур`єр" № 8 (1633) від 22 лютого 2018 року), 2019 рік - 2,66 грн за 1 м. кв. (газета "Західний кур`єр" № 10 (1687) від 07 березня 2019 року). За таких обставин позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Ролекта» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) за період з березня 2018 року по січень 2021 року в розмірі 3474,08 грн та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03 березня 2021 року до суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що заборгованості за надані послуги не має (а.с. 46-75).

18 березня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказано, що помилково була нарахована заборгованість за грудень 2020 року, а також заборгованість у розмірі 3542,52 грн була сплачена ОСОБА_2 , а не відповідачем по справі, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) за період з червня 2018 року по грудень 2020 року в розмірі 3170,35 грн, та понесені судові витрати по справі (а.с.86-99).

Відповідачем 25 березня 2021 року подано заперечення на заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 100-107).

01 червня 2021 року до суду надійшла заява директора Приватного підприємства «Ролекта», в якій просить прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі, також вказує, що наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження по справі, передбачені ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, представнику позивача відомі та зрозумілі (а.с. 148).

29 червня 2021 року до суду надано заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в якій представник позивача вказує, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути співмірними, заявлена сума відповідачем є завищеною та підлягає зменшенню до 3500,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві про відмову від позову просив розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника.

Відповідач у судовому засідання не заперечувала стосовно закриття провадження по справі, просила стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Суд, вислухавши сторони, розглянувши матеріали клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки відмова від позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси відповідача чи інших осіб, представнику Приватного підприємства «Ролекта» наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження по справі, передбачені ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, відомі та зрозумілі, то суд вважає, що відмову позивача від позову слід прийняти та провадження в справі закрити.

Згідно частини другої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою.

З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги, укладеним 25 лютого 2020 року між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Ткачишин Світланою Миколаївною (а.с. 69-71), ордером на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 72, 112), актом наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 25 лютого 2020 року (а.с. 102), квитанцією до прибуткового касового ордеру № 24 від 05 березня 2021 року про оплату 10000,00 грн за надання професійної правничої допомоги по договору від 25 лютого 2020 року (а.с. 103).

Адвокат Ткачишин С.М. приймала участь у судових засіданнях 27 квітня 2021 року, 27 травня 2021 року, 03 червня 2021 року, що підтверджується протоколами та звукозаписами судових засідань.

Судом досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного договору про надання правничої допомоги, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви відповідача та заперечення позивача в контексті положень частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума є необґрунтованою.

Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг (певний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді й тривалість судових засідань), критерій реальності таких витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, тому дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на заперечення останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 3500,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 15, 133-137, 141, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову Приватного підприємства «Ролекта» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Ролекта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Стягнути з Приватного підприємства «Ролекта» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривен нуль копійок).

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01 липня 2021 року.

Повний текст ухвали складений 02 липня 2021 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Приватне підприємство «Ролекта», , місцезнаходження: 76018 м. Івано-Франківськ, вул. Калуське Шосе, буд. 4.

Відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Мелещенко Л.В.