ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 лютого 2021 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кожанської селищної об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя перевіряє чи подана вона з додержанням норм чинного законодавства, а саме статей 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , якому за життя було видано сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) Серії КВ № 0285059, яка знаходиться в межах Волицького старостинського округу, площею 2,93 га за № 214. Однак, за час свого життя його батько не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну часту (пай) та виготовити на власне ім`я Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Разом з тим, позивач зазначив, що він звернувся до нотаріуса з метою отримання спадщини після смерті батька проте, 20 вересня 2017 року державний нотаріус Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. у видачі Свідоцтва про право власності на вищевказану земельну частку (пай) йому було відмовлено, оскільки ним не надано правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку у зв`язку із його втратою.

Статтею 1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Пунктом 5 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст. 2 1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Тобто, з вищевказаного вбачається, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту, а саме позивачу у разі його порушеного права на набуття права власності на земельну частку (пай), необхідно звертатися до суду із позовом про визнання за ним права власності на земельну частку (пай).

Визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування можливе лише у випадку якщо спадкодавцем за життя було отримано право на земельну частку (пай), таким правом відповідно до законодавства є Державний акт про право власності на землю.

При цьому, суд звертає увагу, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя право на земельний частку (пай) не отримував, а тому відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини, на момент її відкриття (2017 р.) право на земельний пай не увійшло.

Разом з тим, на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надано суду Лист державного нотаріуса Бігіч С.Ю. від 29 листопада 2017 року за № 1076/02-14, у якому нотаріус пояснила позивачу, що йому необхідно надати правовстановлюючі документи на земельну ділянку (оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку), у разі відсутності такого правовстановлюючого документа, Фастівська нотаріальна контора Київської області не зможе видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки ним не надано правовстановлюючі документи, отже не підтвердженні права та обов`язки померлого на зазначене майно. Роз`яснено, що він має право звернутися до сулу із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в судовому порядку.

Згідно п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-47/0/9-12 від 10.07.2012 року, судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так як згідно частини 4 статті 49 ЗУ «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Вказана відмова передбачена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Між тим, до матеріалів справи позивачем не додана обґрунтована постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про державний бюджет» станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн. 00 коп..

Так, у відповідності до перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судовий збір за подання позовної заяви не майнового характеру фізичної особою складає 908 грн. 00 коп., але не більше 11350,00 грн., а за подання позовної заяви майнового характеру 1 відсоток від ціни позову.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає ціну позову 10859 грн. та надає квитанцію про сплату судового збору на суму 914,80 грн..

Між тим, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Проте, до матеріалів позову, позивачем не додано нормативно-грошову оцінку земельної ділянки (паю), яка б дала суду можливість встановити чи вірно позивачем було визначено ціну позову та сплачено судовий збір.

Таким чином, для встановлення реальної ціни позову позивачу необхідно надати докази, які підтверджують дійсну вартість майна та у разі необхідності позивачу необхідно доплатити судовий збір у визначеному законом порядку та розмірі.

Більш того, позовна заява не містить прохальної частини позову, з якої б вбачалося, що саме позивач просить суд.

Окрім того, подана до суду позовна заява не містить числа та місця її складання.

Враховуючи вищенаведене, вказані обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кожанської селищної об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п`ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Осаулова