ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6999/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Комаревцевої Л.В.,

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю представника відповідача Коротуна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 224 по вул. Кошиця, 5-А в м. Києві цивільну справу в спрощеному провадженні за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.12.2020 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди.

Позивач в обгрунтування позовних вимог вказує про те, що відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2020 визнано незаконним та скасовано наказ від 25.06.2019 №1296/ос про звільнення з посади заступника начальника Департаменту корпоративного управління АТ «Укрзалізниця» від 26.06.2019 у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.06.2019 по 07.04.2020. Позивач вказала про те, що 15.09.2020 її поновлено на роботі та 16.09.2020 виплачено компенсацію за вимушений прогул, розрахований станом на 07.04.2020 - з дати прийняття рішення по справі.

Позивач зазначає про те, що середньоденна заробітна плата становить 856 грн. 91 коп., а кількість днів затримки складає 112, тому підлягає стягненню 95973 грн. 92 коп., а також компенсація частини заробітної плати відповідно до індексу цін в розмірі 2664 грн. 99 коп. та моральна шкода.

04.02.2021 позовну заяву повернуто позивачу.

23.02.2021 позивач подала апеляційну скаргу на ухвалу.

17.05.2021 ухвалу суду від 04.02.2021 скасовано. Направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

07.06.2021 відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

30.06.2021 відповідач надав відзив у якому не визнав позовні вимоги. Вказав, що в період ухвалення рішення суду 07.04.2020 представник відповідача в судове засідання не прибув, тому йому не було відомо про рішення суду від 07.04.2020. Рішення суду від 07.04.2020 було отримано 21.04.2020 та оскаржено в апеляційному порядку. 22.07.2020 відповідно до постанови Київського апеляційного суду рішення суду від 07.04.2020 залишено без змін. Рішення суду від 07.04.2020 було оскаржено в касаційному порядку і станом на 24.06.2021 касаційна скарга у справі №753/15051/21 Верховним Судом не розглянута. Представник відповідача вказує про те, що датою фактичного виконаня рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2020 є 15.09.2020, тому представник відповідача вважає необгрунтованою вимогу щодо стягнення середнього заробітку за 112 днів за період з 07.04.2020 по 16.09.2020. Не погоджується представник відповідача із підставами застосування ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушеннням строків їх виплати», оскільки відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівниками втрати частини заробітної плати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавстовом. Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» середній заробіток за час вимушеного прогулу чи затримки виконання рішення суду до переліку доходів на які поширюється дія даного Закону не віднесено. Представник відповідача не визнає позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати посилаючись за ЗУ «Про оплату праці» і вказуючи про те, що до моменту фактичного виконання роботодавцем рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові відносини , які існували до порушення з боку роботодавця не виникають, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу не може вважатись середньою заробітною платою, посилаючись на висновки Верховного Суду представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення компенсації.

Представник відповідача не визнає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не визначено і не зазначено по кожному порушенню розмір моральної шкоди і в чому вона бепосередньо полягала, не надано доказів моральних страждань. Представник відповідача зазначив про те, що позивачу при звільненні виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 18117 грн. 33 коп. У період з 18.07.2019 по 23.07.2020 позивач перебувала на обліку в центрі зайнятості у статусі безробітного та отримувала допомогу по безробіттю у розмірі від 12596 грн. до 8817 грн., тобто в період коли працівник не виконувала трудові функції. Позивач отримувала грошове забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю, яке забезпечувало її, членів її родини прожитковий мінімум, встановлений державною.

Позивач звернулась із заявою про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на обставини викладені у відзиві, вказав про те, що рішення суду від 07.04.2020 було прийнято під час дії карантинних заходів, відповідач не здійснював діяльність, позивач повідомила про те, що звернеться із заявою про поновлення на роботі на підставі рішення суду після закінчення дії карантинних заходів, позивач звернулась із заявою про поновлення на роботі 15.09.2020, з дати звернення її було поновлено, тому позивача було поновлено 15.09.2020. Підстави для задоволення позову відсутні.

05.07.2021 ухвалою суду відмовлено в клопотанні представника відповідача про зупинення провадження по справі, зважаючи на можливість розгляду справи за наданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно із рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2020 визнано незаконним та скасовано наказ №1296/ос від 25.06.2019 з 26.06.2019 у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 Кодексу закону про працю України, поновлено на посаді позивача та стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» за 199 робочих днів, що складає 170525 грн. 09 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.06.2019 по 07.04.2020 ( а.с.78-89).

22.07.2020 відповідно до постанови Київського апеляційого суду рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2021 залишено без змін ( а.с. 90-93).

15.09.2020 відповідно до наказу №1845/ос Акціонерного товариства «Українська залізниця» скасовано наказ №1296/ос від 25.06.2019 про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника департаменту корпоративного управління з 26.06.2019 у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Департаменту корпоративного управління з 26.06.2019 ( а.с. 72).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 15.09.2020 внесено запис за №39 і зазначено про те, що запис за №38 недійсний, поновлено на попередній роботі.

16.09.2020 позивача звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі Наказу №1865/ос ( а.с. 73).

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно із ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно із ст. 13 ЗУ «Про зайнятість населення», кожен має право на оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, фізичних осіб, що застосовують найману працю, а також дій або бездіяльності посадових осіб, що призвели до порушення права особи на зайнятість, відповідно до законодавства.

Згідно із довідкою №833 від 16.12.2019, виданою Філією «Центр сервісного забезпечення» АТ «Укрзалізниця», середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 856 грн. 91 коп

Таким чином суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки рішення суду щодо поновлення на роботі позивача від 07.04.2020 відповідачем не виконувалось по 15.09.2020. Посилання відповідача на те, що позивач прибула 15.09.2020, а не в день ухвалення рішення суду, рішення ухвалено в період дії карантинних заходів і підприємство не мало можливості виконати рішення суду не підтверджується належними доказами та не звільняє відповідача від відповідальності.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

В період з 07.04.2020 по 15.09.2020 відповідач не виконував рішення суду щодо поновлення позивача. Кількість днів невиконання рішення суду склала 112 днів*середньоденну заробітну плату в розмірі 856 грн. 91 коп., сума виплати за період невиконання рішення суду склала 95973 грн. 92 коп., відтак підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно із ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно із ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Позовні вимоги щодо стягнення компенсації не підлягають задоволенню, оскільки позивач з 18.07.2019 отримала статус безробітного і трудові відносини з роботодавцем було фактично припинено.

Представником відповідача до відзиву додано лист Київського міського центру зайнятості від 17.05.2021 за вих. №19-2688/10-26/21 згідно з яким Центром зайнятості здійснено обмін інформацією з Пенсійним фондом України в результаті якого отримано інформацію про дату припинення трудових відносин ОСОБА_2 у Філії «Центр сервісного забезпечення» АТ «Укрзалізниця» з 16.09.2020, у період перебування особи на обліку в центрі зайнятості у статусі безробітного з 18.07.2019 по 23.07.2020.

Згідно із ст. 1 ЗУ «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Згідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач реалізувала право на соціальний захист в період невиконання рішення суду, тому позовні вимоги в частині стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81,263,265 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі по день фактичного розрахунку у розмірі 95973 грн. 92 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 986,91 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 06.07.2021.

Суддя Л.В. Комаревцева