Номер провадження: 22-ц/813/2801/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Бикової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

21.08.2018 року ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в твердій грошовій сумі в розмірі 31 180 гривень, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що 18 листопада 2011 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, від якого у сторін народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 зазначила, що діти мешкають разом з нею, у зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено частково, стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, по 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідач є моряком та працює на судах іноземних судновласників, що підтверджується інформацією з ДП Корпорації «В.ШІПС» «В.ШІПС (Україна.), що свідчить про професійну діяльність відповідача в якості моряка, а також постійного отримання ним заробітку.

Судом першої інстанції встановлено, що отримана достовірна інформація щодо матеріального становища відповідача, який має нерегулярний, але достатній дохід, щоб утримувати дітей. При цьому, суд не прийняв до уваги відомості щодо перебування відповідача на обліку в Центрі зайнятості, оскільки дана обставина не може свідчить про відсутність працевлаштування у якості моряка.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

12 березня 2019 року ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси 14 лютого 2019 року, відповідно до якої апелянт просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень на місяць, тобто по 2000 гривень на кожну дитину.

15 березня 2019 року ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року, відповідно до якої апелянт просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 31 180 гривень на місяць.

Узагальнені доводи осіб, що подали апеляційну скаргу

Апелянт, ОСОБА_3 , посилається на те, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить оцінки кожного наданого стороною доказу і, на противагу, обгрунтування з посиланням на норми права, з яких суд виходив не приймаючи до уваги докази надані в рамках судового засідання.

Вказує, що на підставі наданих ним до суду першої інстанції письмових доказів є доведеним факт відсутності у відповідача станом на сьогодні працевлаштування та заробітку, який надасть можливість справно і сумлінно сплачувати аліменти на утримання дітей.

Так, апелянт ОСОБА_4 вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що відповідач останні роки працює на посаді старшого помічника капітану на судах іноземного судовласника та його заробітна плата скаладає 8 000 доларів США, за таких обставин розрахунок аліментів був наступний 1559,00 Х 10 Х 2 = 31 180 гривень на місяць.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

29 травня 2019 року ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , відповідно до якого, просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення з огляду на її необгрунтованість.

При цьому вказує, що ОСОБА_3 продовжує працювати на посаді помічника капітану на судах під іноземним прапором, проте з метою приховання данних обставин він змінив крюінгову компанію, оскільки в крюінговому агенстві Дочірнє підприємство «В.ШІПС (Україна)» працює його колишня дружина.

Що стосується довідки з Центру зайнятості Суворовського району №790 від 04.12.2018 року, то згідно листа Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси №196/01-19/06 від 19.02.2019 року, ОСОБА_3 станом на 04 лютого 2019 року не перебуває на обліку, як безробітний.

ОСОБА_4 вважає, що зазначене свідчить про те, що довідка про безробіття ОСОБА_3 є штучною та формально отриманою з метою приховання своїх доходів і трудової діяльності та уникнення належного утримання власних дітей.

04 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Жмуд Олега Володимировича надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він просить провести судове засідання за відсутності ОСОБА_1 та її представника та ухвалити рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

При цьому посилаючись на те, що на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 20.02.2020 року до суду надійшло дві довідки від Головного центру обробки спеціалізованої інформації ДПСУ (остання надійшла 15.01.2021 року), з яких вбачається, що ОСОБА_3 знаходився поза межами України:

-з 08.02.2018 року по 09.07.2018 року - 5 місяців;

- з 05.12.2018 року по 08.04.2019 року - понад 4 місяці;

-З 09.11.2019 року по 04.03.2020 року - 4 місяці;

-З 26.08.2020 року - понад 5 місяців.

Також вказує, що наявні в матеріалах справи відомості щодо працевлаштування ОСОБА_3 у ТОВ «Учбовий-тренажерний комплекс «Адмірал» не може бути доказом припинення останнім роботи на суднах іноземних судновласників.

Наголошує, що ОСОБА_3 не було виконано ухвалу Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року, якою було витребувано:

- засвідчені копії контрактів укладені них із судновласниками чи крюінговими компаніями за два останні роки;

- посвідчену копію паспорта моряка (усі сторінки);

- посвідчену копію послужної книжки моряка (усі сторінки).

ОСОБА_1 також звертає увагу суду на те, що надані ОСОБА_3 сертифікати не свідчать про його фізичне навантаження закордоном (навчання проходять через мережу інтеренет), а навпаки підтверджують факт його продовження роботи на судах іноземних судновласників.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

01 квітня 2019 року Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Журавльова О.Г. своєю ухвалою залишив без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Також 01 квітня 2019 року Одеським апеляційним судом в складі судді судової палати у цивільних справах Журавльова О.Г. було відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Одеського апеляційного суду в складі судді судової палати у цивільних справах Журавльова О.Г. від 10 квітня 2019 року було відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

03 травня 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду було призначено до розгляду

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.05.2019 року справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей було призначено до розгляду.

На підставі Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями №4635 від 29.10.2019 року та у відповідності до пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Розпорядженням №5085 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.

06 листопада 2019 року справу було прийнято до провадження головуючого судді Князюка О. В. та призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_4 адвоката Жмуд О. В. про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року та витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації (адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_3 (громадянство України) ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом останніх трьох років із зазначанням мети його виїзду за кордон.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_4 адвоката Жмуд О. В. про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року та витребувано у ОСОБА_3 :

- засвідчені копії контрактів укладені них із судновласниками чи крюінговими компаніями за два останні роки;

- посвідчену копію паспорта моряка (усі сторінки);

- посвідчену копію послужної книжки моряка (усі сторінки).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до закінчення дії карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р., адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» з наступними змінами передбачено, що тимчасово, з 17.03.2020 року до закінчення дії карантину зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Між тим, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, освідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18.11.2011 року. (Том І, а.с.13)

За час шлюбу народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (Том І, а.с.14-15)

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) №428 від 02.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 зі ОСОБА_5 та ОСОБА_5 . (Том І, а.с.16)

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є моряком та працює на судах іноземних судновласників, що підтверджується інформацією з ДП Корпорації «В.ШІПС» «В.ШІПС (Україна.). (Том І, а.с.19-29, 82-87)

В матеріалах справи наявні довідки про відкриті поточні рахунки на ім`я ОСОБА_3 в АБ «Південний» та виписки по вказаним рахункам. (Том І, а.с. 100-104; 221-223а)

З копії Довідки Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси №790 від 04.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітний в Суворовському РЦЗ (Одеський регіон) з 28 листопада 2018 року. (Том І, а.с. 107)

Листом №196/0119/06 від 19.02.2019 року Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси ОСОБА_4 було повідомлено, що станом на 04.02.2019 року ОСОБА_3 у Центрі зайнятості як безробітний не перебуває. (Том І, а.с. 149)

На виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року Головним центром обробки спеціальної інформації було надано витяг з наявною в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» інформацією щодо перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 , а.с.241; 243б)

З листа ТОВ «Учбово-тренажерний комплекс «адмірал» вбачається, що ОСОБА_3 був звільнений з посади інструктора ТОВ «УТК «Адмірал» 07 листопада 2019 року (Том І, а.с. 244б).

З Довідки ТОВ «Учбово-тренажерний комплекс «адмірал» вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді інструктора з 16 березня 2020 року по теперішній час і має офіційний дохід у вигляді оплати за часовим тарифом згідно штатного розпису (Том ІІ, а.с.4)

З Довідки ТОВ «Учбово-тренажерний комплекс «адмірал» вбачається, що ОСОБА_3 працював на посаді інструктора з 01.07.2019 року по 06.11.2019 року та його дохід склав 24 318, 96 гривень (Том ІІ, а.с. 41)

З Наказу ТОВ «Учбово-тренажерний комплекс «адмірал» вбачається, що ОСОБА_3 був звільнений з посади інструктора ТОВ «УТК «Адмірал» 31 серпня 2020 року за власним бажанням.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стягуючи по 7 500 грн на кожну дитину аліментів, районний суд виходив з обґрунтованості, справедливості і розумності вказаної суми та з рівності сторін .

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини третьої статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років установлено: з 1 січня 2019 р. - 1626 гривень, з 1 липня 2019 р. 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Визначаючи розмір аліментів по 7 500 грн на кожну дитину районний суд врахував матеріальний стан відповідача, відсутність у нього інших утриманців, наявінсть постійної високооплачуваної роботи, що свідчить про його спроможність сплачувати аліменти по 7500 грн на кожну дитину щомісячно.

Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною та спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей, проте сума вказаних аліментів повинна відповідати його матеріальному становищу та стану здоров`я, а також бути необхідною та достатньою для забезпечення належного рівня життя, достатньою для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку дітей.

Колегія відхиляє доводи ОСОБА_3 в частині факту відсутності у відповідача станом на сьогодні працевлаштування та заробітку, який надасть можливість справно і сумлінно сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки вказані обставини спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема довідками від Головного центру обробки спеціалізованої інформації ДПСУ (остання надійшла 15.01.2021 року).

Що стосується довідки з Центру зайнятості Суворовського району №790 від 04.12.2018 року, то згідно листа Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси №196/01-19/06 від 19.02.2019 року, ОСОБА_3 станом на 04 лютого 2019 року не перебуває на обліку, як безробітний.

Наявні в матеріалах справи відомості щодо працевлаштування ОСОБА_3 у ТОВ «Учбовий-тренажерний комплекс «Адмірал» не може бути доказом припинення останнім роботи на суднах іноземних судновласників.

Колегія також враховує, що ОСОБА_3 не було виконано ухвалу Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року, якою було витребувано:

- засвідчені копії контрактів укладені них із судновласниками чи крюінговими компаніями за два останні роки;

- посвідчену копію паспорта моряка (усі сторінки);

- посвідчену копію послужної книжки моряка (усі сторінки).

Разом з тим, колегія суддів вважає не обґрунтованою заявлену суму аліментів в розмірі 31 180 грн. ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки її розмір не підтверджено належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що кожен з батьків повинен приймати рівну участь у духовному розвитку та матеріальному забезпеченні дитини.

В суді апеляційної інстанції позивачка довела належними та допустимими доказами те, що в силу матеріального становища відповідач має можливість сплачувати аліменти по 7500,00 грн на кожну дитину щомісяця.

Доводи апеляційних скарг щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права в зв`язку з чим, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе