Справа №150/330/21
Провадження №2-о/150/22/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 с.Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Кушнір Б.Б., отримавши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що виправлення в трудовій книжці запису дати звільнення його з посади тесляра 3 розряду ПМК-255 комбінату «Вінницяпромбуд» вважати таким, що є правильним.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на таке.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, однак при поданні документів було виявлено, що в трудовій книжці в графі «дата» звільнення в цифрі «22» є виправлення, яке не зафіксоване згідно встановлених вимог діловодства, у зв`язку із чим, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було надано письмову відмову у прийнятті поданих ним документів для призначення пенсії по інвалідності. Підтвердити виправлення у встановлений законодавством спосіб не вбачається можливим, оскільки діяльність підприємства ПМК-255 комбінату «Вінницяпромбуд» йому невідома, архівні дані відсутні і на обліку в Головному управлінні статистики дана установа не перебуває.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідні роз`яснення викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Частиною першою статті 48 КЗпП України, статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами першим, другим, сімнадцятим цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, законодавчо визначено, що саме органами Пенсійного фонду здійснюється підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями.

Окрім цього, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження. Однак, з такою вимогою заявник до суду не звертався.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законом визначений спеціальний порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, у зв`язку з чим, відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями ухвалювати рішення про встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії.

Суддя зазначає, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд зазначає, що визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Пленумом Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

З заяви вбачається, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.03.2021 заявнику ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Отже, правовідносини фактично стосуються неправомірності рішень та дій Головного Управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, його посадових осіб щодо не призначення заявнику пенсії, з урахуванням недотримання останнім визначеної законом процедури встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, на які поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Дану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 08 жовтня 2018 року у справі № 706/1637/16-ц (провадження № 61-27847св18).

Отже, у разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має звертатися за захистом свого права за правилами адміністративного судочинства, але не із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, враховуючи діючий порядок, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, або спеціально створеної пенсійним фондом комісії, у разі незгоди з його рішенням на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України особа має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з заявою про встановлення факту трудових відносин, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства, в порядку КАС України.

Згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Зазначені положення цивільного процесуального закону узгоджуються з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно із якими в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов`язані з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ч.4 ст.315 ЦПК України суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що виправлення в трудовій книжці запису дати звільнення його з посади тесляра 3 розряду ПМК-255 комбінату «Вінницяпромбуд» вважати таким, що є правильним.

Повернути ОСОБА_1 заяву про встановлення юридичного факту та всіма доданими до неї документами.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Чернівецький районний суд Вінницької області суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Б.Б.Кушнір