Номер провадження 2/754/841/21
Справа №754/8112/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Гергель В.А.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, Савіхіна А.М., АТ КБ «ПриватБанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 13.11.2012 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається, з Свідоцтва про смерть від 13 жовтня 2017 року Серія НОМЕР_1 , позичальник, ОСОБА_1 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 . Дізнавшись про смерть позичальника, Позивач 06.11.2018 року направив претензію кредитора до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори. 17.05.2019 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори повідомлено, що спадкоємцем померлого ОСОБА_1 , яка звернулась із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_1 . Позивачем 15.10.2019 року спадкоємцю було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на 08.06.2020 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 13.11.2012 року становить 17 462,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту та нарахована пеня. Посилаючись на те, що спадкоємці в силу ч. 2 ст. 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 03 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав за обставин на їх обґрунтування, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження із постановленням заочного рішення у справі. Також представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом не задоволено.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась.

У зв`язку із зазначеним, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого він отримав кредит в сумі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

13.11.2012 року позичальник підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї заяви слідує, що позичальник надав згоду про те, що заява позичальника, разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банк і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. п. 2.1.1.2.6 Умов та Правил надання банківських послуг

Відповідно до п. 2.1.1.3.1. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Позичальник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13 жовтня 2017 року Серія НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області від 13.10.2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За змістом указаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.

З довідок-розрахунків за кредитним договором б/н від 13.11.2012 року заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 13 жовтня 2017 року, вбачається, що на дату смерті позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 13.11.2012 року заборгованість становить 17 462,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту та нарахованою пенею.

Тобто, із доказів у справі слідує, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 виникли зобов`язання за кредитним договором, які останній не виконав.

Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України).

Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Банк повідомив суд про те, що про смерть ОСОБА_1 йому стало відомо в листопаді 2018 року. Ця обставина відповідачами не спростована.

Через нотаріуса АТ КБ «Приватбанк» 06.11.2018 року пред`явив вимогу до спадкоємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в строк, визначений ст. 1281 ЦК України.

Таким чином банк, звернувшись до нотаріуса з претензією до спадкоємців ІНФОРМАЦІЯ_2 не пропустив шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до спадкоємців.

Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, слід врахувати, що позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу кредитором спадкодавця до спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, а саме: ОСОБА_1 .

Факт постійного проживання на час відкриття спадщини відповідача з померлим ОСОБА_1 не встановлено.

До спадкоємця боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст.1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Враховуючи, що відповідач є спадкоємцем першої черги, із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_1 , зверталась ОСОБА_1 , разом із тим, матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого відповідач ОСОБА_1 , зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, оскільки, нотаріусом не видано свідоцтва про право на спадщину відповідачу, за матеріалами справи не встановлено факту успадкування будь-якого майна після смерті ОСОБА_1 , у свою чергу, банк не довів протилежного.

Таким чином, судом не встановлено отримання відповідачами спадкового майна, яке б посвідчувалося свідоцтвом про право власності, в межах вартості якого слід задовольнити вимоги позивача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Галась