КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 753/19130/19

провадження № 22-ц/824/9445/2021

23 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Даниленко Тетяни Іванівни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року в складі судді Гусак О. С.,

встановив:

31.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила поновити строк на подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, скасувати судовий наказ та відмовити ОСОБА_2 у його видачі.

Заява обґрунтована тим, що 03.10.2019 Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вона оскаржувала вказаний наказ в апеляційному порядку, однак ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Зазначала, що при винесенні судового наказу суд першої інстанції не володів інформацією, а ОСОБА_2 фактично приховував від суду, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва з 29.10.2018 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Оскільки розгляд даної справи ще не завершений, а право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей має особа, з якою будуть проживати діти, до розгляду справи про визначення місця проживання дітей неможливо вирішити питання про стягнення аліментів. Зазначені обставини мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були встановлені судом, а тому зважаючи на наявність спору про право могли вплинути на юридичну оцінку обставин судом при видачі судового наказу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року, поновлено Даниленко Т. І. строк на подання заяви про перегляд судового наказу від 01 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року скасовано судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року та відмовлено у його видачі.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Даниленко Т. І. просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що підставою перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами було саме те, що ОСОБА_2 було відомо про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до нього та відкриття провадження судом у даній справі, і саме він, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів приховував цю обставину від суду, адже на момент його звернення вже існував спір у позовному провадженні і щодо аліментів і щодо визначення місця проживання малолітніх дітей (справа №753/21056/18).

Вказує, що малолітні діти сторін проживали у них почергово та знаходились на їх спільному утриманні.

Малолітня донька сторін ОСОБА_3 , 2014 року народження, була зареєстрована разом зі своєю матір`ю у квартирі ОСОБА_1 в м. Києві, що підтверджується копіями витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 11.02.2020 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 14.07.2020.

Реєстрація місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , 2017 року народження, взагалі вперше було здійснена ОСОБА_2 в липні 2020 року, без відома матері дитини, в АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 своїми протиправними діями позбавив матір дітей можливості участі в їх вихованні та утриманні, переховує їх від неї, що підтверджується витягом з ЄРДР про внесення відомостей про злочин.

Враховуючи наведене, вважає, що зазначені ОСОБА_1 обставини є нововиявленими, істотними для справи та не були встановлені судом першої інстанції, а тому оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу підлягає задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Панич О. В. просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Зазначив, що спільні діти сторін проживають разом з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 починаючи з квітня 2019 року проживає окремо в квартирі АДРЕСА_2 .

При поданні заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 було надано доказ фактичного проживання на час подання заяви неповнолітніх дітей разом з ним, а спір у межах цивільної справи №753/21056/18 щодо проживання дітей сторонами до цього часу не вирішений, тому наявність вказаної справи не могла вплинути на висновки суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Зазначені представником боржника обставини не є нововиявленими та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Даниленко Т. І. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Панич О. В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 1 ст. 170 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Таким чином, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Судом встановлено, що 28 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Заяву обґрунтовував тим, що з 12 листопада 2008 року перебував у шлюбі з ОСОБА_1 . В шлюбі народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з квітня 2019 року вони припинили спільне проживання однією сім`єю, справа про розірвання шлюбу знаходиться у Дарницькому районному суді м. Києва. Вказував, що він залишився проживати разом зі своїми дітьми у будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 повернулась до своєї квартири, що знаходиться в АДРЕСА_3 .

До заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 долучив акт обстеження умов проживання № 93 від 26 червня 2019 року, з якого вбачається, що проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 . Встановлено, що за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 (батько), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_4 (син). На момент приїзду комісії встановлено, що громадянка ОСОБА_1 за місцем проживання своїх дітей відсутня (а.с. 17 т.1).

03 жовтня 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 27 т.1).

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила поновити строк на подачу заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, скасувати судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року у справі № 753/19130/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей та відмовити у видачі судового наказу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року боржнику поновлено строк на подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в судове засідання.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року заяву представника боржника - адвоката Даниленко Т.І. про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року задоволено. Скасовано судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року у справі № 753/19130/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що перебування в провадженні Дарницького районного суду м. Києва справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей (справа №753/21056/18) не є нововиявленою обставиною в розумінні положень п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.

Крім цього, при поданні до суду заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 було надано доказ фактичного проживання неповнолітніх дітей разом з ним, спір у межах справи №753/21056/18 щодо проживання дітей не вирішений, а тому наявність вказаної справи не могла вплинути на висновки суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції правильними.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день видачі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року, в провадженні Дарницького районного суду м. Києва також перебувала цивільна справа №753/21056/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дітей, провадження по якій відкрито 13 грудня 2018 року.

Перебування у провадженні Дарницького районного суду м. Києва справи щодо визначення місця проживання дітей не є істотною для справи обставиною з огляду на доведеність того, що на момент звернення з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів діти проживали разом з заявником та перебували на його утриманні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на час видачі судового наказу діти по черзі проживали до з ОСОБА_1 , то з ОСОБА_2 , а витрати на дітей сторони несли разом, а також на протиправне позбавлення матері дітей права брати участь в їх вихованні та утриманні по суті є новими обставинами, на які особа не посилалась в заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, а тому вони не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Даниленко Тетяни Іванівни залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк