У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2021 Справа №607/22687/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з Свергун Т.В., стягувача ОСОБА_1 , державного виконавця Ларви М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха Володимира Дмитровича,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха Володимира Дмитровича, у якій просить: визнати неправомірною службову бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха В.Д. щодо не розгляду її заяви від 17 квітня 2021 року, надісланої поштою 19 квітня 2021 року, із проханням невідкладно звернутися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з належним поданням про негайне оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 ; зобов`язати начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха В.Д. повторно розглянути її заяву від 17 квітня 2021 року щоб невідкладно звернутися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з належним поданням про негайне оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №57848072 з примусового виконання судового наказу № 607/22687/18 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 28 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 14 квітня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів становить 60 623 грн. ОСОБА_2 будучи проінформованим про наявність судового рішення та значну заборгованість зі сплати аліментів ухиляється від його виконання, у зв`язку із чим вона 19 квітня 2021 року звернулася до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із проханням звернутися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про негайне оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 . У відповідь на заяву відділом повідомлено про підготовку матеріалів подання про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 для звернення до суду. Також після звернення із запитом до Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області стосовно надходження до управління від відділу виконавчої служби документів за фактом оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 стало відомо, що такі не надходили. З огляду на викладене, з метою сприяння виконанню рішення суду, просить скаргу задовольнити.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у ній.

Державний виконавець Ларва М.В. проти задоволення скарги заперечила, суду пояснивши що така є безпідставною, оскільки на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 .

Божник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №57848072 з примусового виконання судового наказу № 607/22687/18 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 28 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 надіслала на адресу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяву від 17 квітня 2021 року згідно якої просила відділ невідкладно звернутися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про негайне оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 , оскільки останній рішення суду не виконує та за ним числиться заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців

У відповідь на заяву Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) листом №26681 від 27 квітня 2021 року повідомлено, що в ході здійснення виконавчого провадження №57848072 державним виконавцем застосовано ряд заходів примусового виконання рішення, зокрема винесено постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України та відомості про останнього внесено до Єдиного реєстру боржників. Додатково повідомлено про підготовку державним виконавцем подання про розшук боржника, яке буде направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для розгляду.

Згідно відповіді Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області №6787 від 27 травня 2021 року ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про оголошення ОСОБА_2 в державний розшук, як особи яка ухиляється від несплати аліментів не надходила.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлення мінімального розміру аліментів є законодавчою гарантією для забезпечення належного утримання дитини. Мінімальний розмір аліментів застосовується, якщо визначена, в даному випадку частка заробітку (доходу), яка стягується з боржника, буде меншою за такий мінімальний розмір.

Відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону (№ 1404-VIII), повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

З листа Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №26681 від 27 квітня 2021 року вбачається, що сума заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №57848072 станом на 14 квітня 2021 року становить 60 623 грн.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду 08 червня 2021 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внесено на розгляд подання про оголошення розшуку ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження №57848072 з примусового виконання виконавчого листа №607/22687/18 виданого 28 листопада 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, яке станом на день розгляду даної скарги перебуває в провадженні суду та будь-яке кінцеве рішення відсутнє.

Таким чином станом на день розгляду даної скарги державним виконавцем відділу було вжито належних заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення, а саме, заходи передбачені ч.1 ст.36 та ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

З огляду на зміст заяви стягувача, пояснень державного виконавця на неї, та інформації наявної у автоматизованій системі документообігу суду, суд приходить до висновку, що скаржник в повній мірі не знайомий з виконавчим провадженням, їй не відомо про заходи, які вживались виконавцем в провадженні.

Суд вважає, що Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) при здійснені виконавчих дій за вищезазначеним рішенням суду діяв у межах чинного законодавства, вживав вичерпних заходів примусового характеру спрямованих на виконання рішення суду та не допускав порушень прав та законних інтересів сторін.

З урахуванням встановлених обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха Володимира Дмитровича, слід відмовити в повному обсязі, оскільки станом на день розгляду скарги заява ОСОБА_1 від 17 квітня 2021 року розглянута та подання про розшук боржника ОСОБА_2 внесено на розгляд суду.

Що стосується вимог скаржника ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь судових витрат, то вони задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_1 в задоволенні скарги відмовлено в повному обсязі, а відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха Володимира Дмитровича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29 червня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк