Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 199/6713/14-ц

провадження № 61-2642св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевська Ірина Ігорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року у складі судді Скрипник О. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року

у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевської І. І. про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії.

Скаргу мотивовано тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року було частково задоволено його позовні вимоги до Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, третя особа - Дніпропетровське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх сил України в Дніпропетровській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу досудового розслідування, стягнуто

з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн, матеріальну шкоду - 15,00 грн та судові витрати - 89,99 грн.

ОСОБА_1 зазначав, що 17 лютого 2017 року на виконання зазначеного судового рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом

м. Дніпропетровська було видано три виконавчі листи, які у той же день подані до Головного управління державної казначейської служби України

в Дніпропетровській області та які не були виконанні у встановлений законом строк. У зв`язку із чим він звертався до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року, його скаргу було задоволено та зобов`язано центральний орган виконавчої влади,

що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у провадженні якого знаходилися виконавчі листи

у справі № 199/6713/14-ц, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 17 лютого 2017 року, усунути порушення прав

ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів за виконавчими листами

у справі № 199/6713/14-ц через відділення Укрпошти № 82 за місцем проживання стягувача ОСОБА_1 :

АДРЕСА_1 . Зобов`язано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строків перерахування коштів на користь ОСОБА_1 за виконавчими листами

у справі № 199/6713/14-ц про стягнення коштів з державного органу за весь час прострочення з моменту настання права на нарахування компенсації

до моменту фактичного виконання виконавчих листів у справі

№ 199/6713/14-ц. Стягнуто з центрального органу виконавчої влади,

що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із явкою

до суду у розмірі 38,68 грн.

ОСОБА_1 зазначав, що 24 січня 2018 року направляв до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року та від 29 червня

2017 року, які не були виконані.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд:

визнати незаконною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

зобов`язати вчинити дії щодо виконання зазначеного виконавчого документу, направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення Укрпошти № 82 за місцем його проживання та витрати по перерахуванню коштів на його користь у готівковій формі покласти на боржника - Державну казначейську службу України;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07 серпня 2018 року про виправлення описок, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у справі № 199/6713/14-ц, провадження № 4с/199/42/17.

Зобов`язано заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у справі № 199/6713/14-ц, провадження № 4с/199/42/17.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні правові підстави для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 щодо визнання незаконною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

з виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 199/6713/14-ц та зобов`язання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 199/6713/14-ц, оскільки державним виконавцем у порушення вимог статті 453 ЦПК України та частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» - як повідомлення щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, так

і самого виконавчого документу ОСОБА_1 не направлялось.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07 серпня 2018 року про виправлення описки, залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог скарги ОСОБА_1 , оскільки державним виконавцем у порушення вимог статті 453 ЦПК України та частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» - як повідомлення щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, так і самого виконавчого документу ОСОБА_1

не направлялось.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2019 року було відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи № 199/6713/14-ц

із Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

У червні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року справу № 199/6713/14-ц призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені

з порушенням норм процесуального права.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначало, що заявником не було надано доказів, які б підтверджували обставини, якими заявник обґрунтовував вимоги своєї скарги, проте судом першої інстанції було розглянуто його скаргу і, як він вважав, визнано

у порушення частини першої статті 76 ЦПК України обґрунтованою.

Заявник вважав, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення статті 453 ЦПК України, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки підлягали застосуванню норми Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у цивільній справі № 199/6713/14-ц, провадження

№ 4-с/199/42/17, яка набрала законної сили, задоволено скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», на бездіяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику

у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Визнано незаконною бездіяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів у провадженні якого знаходяться виконавчі листи

у справі № 199/6713/14-ц, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 17 лютого 2017 року, зареєстровані за вхідним

№ 12-480; № 12-481, № 12-479 від 17 лютого 2017 року щодо невиконання виконавчих листів у справі № 199/6713/14-ц у встановлений законом термін.

Зобов`язано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів,

у провадженні якого знаходяться виконавчі листи у справі № 199/6713/14-ц, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська

17 лютого 2017 року усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів за виконавчими листами у справі № 199/6713/14-ц через відділення Укрпошти № 82 за місцем проживання стягувача

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Зобов`язано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строків перерахування коштів на користь ОСОБА_1 за виконавчими листами у справі

№ 199/6713/14-ц про стягнення коштів з державного органу за весь час прострочення з моменту настання права на нарахування компенсації

до моменту фактичного виконання виконавчих листів у справі

№ 199/6713/14-ц.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Стягнуто з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів

на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із явкою до суду у розмірі

38,68 грн (а. с. 32-37).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2017 року у цивільній справі № 199/6713/14-ц, провадження

№ 4-с/199/42/17, виправлено описки, допущені в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у цивільній справі № 199/6713/14-ц, провадження

№ 4-с/199/42/17, та приведено ухвалу у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 38, 39).

Згідно копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 21 червня 2017 року, Міністерство юстиції України 18 січня 2018 року отримало заяву ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого документу щодо виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, із врахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровської області

від 29 червня 2017 року. Зазначена заява надійшла на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 30 січня

2018 року (а. с. 138-152).

Згідно з інформаційним витягом про виконання зазначеної вище заяви ОСОБА_1 , 30 січня 2018 року за № 2592-33-18 накладено резолюцію про передачу на розгляд зазначеної заяви ОСОБА_2 01 лютого 2018 року ОСОБА_3 накладено резолюцію про передачу заяви для розгляду

до 28 лютого 2018 року головному виконавцю ОСОБА_7 06 лютого

2018 року ОСОБА_5 накладено резолюцію про передачу для розгляду зазначеної заяви головному виконавцю ОСОБА_6 до 28 лютого

2018 року.

13 лютого 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І. С. складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із тим, що стягувач до заяви про відкриття виконавчого провадження не надав підтвердження сплати авансового внеску та у зв`язку із неможливістю виконання рішення про стягнення коштів з Державної казначейської служби України органом державної виконавчої служби.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року, визнано неправомірним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І. С. з виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/6713/14-ц, провадження № 4с/199/42/17 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І. С. вчинити дії з виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі

№ 199/6713/14-ц, провадження № 4с/199/42/17.

Стягнуто з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 44,80 грн компенсації за відрив

від звичайних занять. Судові витрати віднесено на рахунок держави

(а. с. 165-172).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції

до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні

чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції частково не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права

на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду,

що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) -

це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані

на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів

у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до відомостей із Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року

у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково. Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області

від 21 серпня 2018 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І. С. щодо виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 21 червня 2017 року залишено без розгляду.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів вважає,

що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню.

Висновки суду про зобов`язання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у справі № 199/6713/14-ц, якою була визнана бездіяльність центрального органу виконавчої служби, що реалізує державну політику

у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів не узгоджується

з фактичними обставинами, відповідно до яких на час перегляду справи

у касаційному порядку така бездіяльність не встановлена.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення

у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково

і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення

є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо

це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, тому рішення судів першої

й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог скарги.

Керуючись статтями 260, 400, 409, 410, 412, 416, 418, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 14 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 27 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевської Ірини Ігорівни про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович