Справа №491/415/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2021 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого у справі судді - Желяскова О.О.,

за участю:секретаря судового засідання Кір`як І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24 січня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Як зазначено в позовній заяві ОСОБА_2 ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження

В позовній заяві позивач зазначає, що відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку www.privatbank.ua або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Згідно позовної заяви, відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Позивач вказує на те, що при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою ОСОБА_2 , на думку позивача, підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Також, позивач зазначає, що одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди ОСОБА_2 , дія Договору підтверджується фактом користування позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Виконання ОСОБА_2 . Договору, на думку позивача, вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (виписка по рахунку та розрахунок заборгованості додаються до позовної заяви).

В позовній заяві зазначено, що щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких позичальник при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Позивач зазначає, що власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п.1.1.1.44 Договору - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Згідно позовної заяви пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, банк використав своє право щодо зміни умов Договору, а саме: - впроваджені зміни відсоткової ставки із 01 вересня 2014 року до розміру 34,8% річних, із 01 квітня 2015 року до розміру 43,2% річних. Зміна розміру відсотків повністю узгоджується із діючим законодавством оскільки при такій зміні розмір існуючих зобов`язань не збільшується оскільки підвищена відсоткова ставка застосовується лише до тих майбутніх операцій по використанню кредитного ліміту, що здійснені після зміни розміру відсоткової ставки, що передбачено п. 2.1.1.2.10, а саме - за користування кредитом (за виключенням Пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту; - із 01 вересня 2015 року впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг, в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.3.1 клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту (детально нижче у п.4 позовної заяви); - із 01 квітня 2019 року впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для,картки «Універсальна голд».

В позовній заяві зазначено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позивач зазначає, що позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п.2.1.1.3.1 погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: 1) договірним списанням - клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим Договором (здійснювати договірне списання); 2) внесенням клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.

Таким чином, як зазначає позивач, у разі відсутності коштів на рахунках, позичальник здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. Згідно до п. 1.1.1.60 Договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань позичальника, які щомісяця повинен сплачувати позичальник протягом терміну дії карги. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта.

Проте, як вказано в позовній заяві, позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно позовної заяви, виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено позичальником, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені позичальником, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі.

Позивач зазначає, що якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

В позовній заяві зазначено, що згідно п.2.1.1.2.9 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.2.11 Договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до ч. 1, 2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.3.5 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Позивач зазначає, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості позичальник станом на 11 листопада 2019 року має заборгованість 8553,80 грн., з яких:

-8553,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту в т.ч.: 0.00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 8553,80 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

-0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

-0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

-0,00 грн. - нарахована пеня;

-0,00 грн. - нараховано комісії;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-0,00 грн. - штраф (фіксована частина).

-0,00 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно позовної заяви, відповідно до п.1.1.6.1 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про припинення даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Позивач також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 вересня 2015 року.

При цьому, як вказано в позовній заяві, згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

На думку позивача, за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають право наступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

В позовній заяві позивач зазначає, що згідно ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із вищенаведеного, на думку позивач, спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 01 вересня 2015 року по 01 березня 2016 року.

Позивач зазначає, що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 (далі - Відповідач).

Вказана обставина, на думку позивача, підтверджується копіями паспортів ОСОБА_2 та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

Згідно позовної заяви, за змістом ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом. шести. місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтві яро право на спадщину (ч.3 ст. 1281 ЦК України).

Позивач зазначає, що на виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 01 лютого 2019 року була направлена претензія кредитора до Ананьївської районної державної нотаріальної контори. 06 березня 2019 року позивачем було отримано відповідь Ананьївської рай. державної нотаріальної контори.

На думку позивача Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

При цьому, позивач зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вказано в позовній заяві, 30 вересня 2019 року до спадкоємця - ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Враховуючи викладене позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 січня 2011 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як з спадкоємця померлого.

Ухвалою суду від 4 червня 2020 року було відкрито провадження у справі, роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву, порядок та строки реалізації зазначених прав.

Копію зазначеної ухвали разом з позовною заявою та додатками до неї було отримано відповідачкою безпосередньо в суді 22 жовтня 2020 року, що підтверджується розпискою відповідача, яка міститься на останньому аркуші (обкладинці) справи.

Проте, відповідачка в установлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не подала, про продовження або поновлення строку для подачі відзиву перед судом не клопотала.

20 липня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с.66), до якого додано докази які позивач просить долучити до справи, а саме: виписку по картковому рахунку (а.с.67-71); витяг з умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка, як зазначає позивач у клопотанні, діяла на момент укладення кредитного договору (а.с.80-103); внутрішньобанківський наказ про затвердження умов та правил надання банківських послуг (а.с.104-105); довідку про зміну умов кредитування (а.с.72); довідку про видані картки клієнту (а.с.73).

Зазначені докази за клопотанням позивача було долучено до матеріалів справи.

4 грудня 2020 року на адресу суду надійшла письмова заява відповідачки (ас.119-120), в якій позивачка зазначила, що 24 січня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання послуг та отримання кредиту у розмірі 12000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 5 вересня 2105 року. На момент смерті заборгованість склала 8553,80 грн.

Також, у заяві відповідачка зазначила, що 15 вересня 2015 року вона звернулася до Ананьївського відділення «ПРИВАТБАНК» та повідомила про смерть її чоловіка ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним відповідачка зазначає, що на її думку з березня 2016 року позивач знав про своє порушене право, у зв`язку з чим ним порушено строки позовної давності.

До вказаної заяви відповідачкою додано довідку Ананьївської міської ради від 3697 від 2 грудня 2020 року (а.с.121) про місце реєстрації померлого ОСОБА_2 , а також осіб, які мали спільну з ним реєстрацію на момент його смерті.

Ухвалою суду від 8 грудня 2020 року за клопотанням позивач судом було витребувано докази, а саме витребувано в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі Одеської області належним чином завірену копію спадкової справи заведеної на майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання зазначеної ухвали до Ананьївського районного суду Одеської області 11 грудня 2020 року надійшов лист Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 10 грудня 2020 року №1395/01-16 (а.с.132), до якого додано завірену копію спадкової справи №46/2016 заведеної на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.133-148).

18 лютого 2021 року позивач у судове засідання з розгляду справи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Проте, позовна заява в прохальній частині містить відомості про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача.

Відповідачка 18 лютого 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилася, проте надала на адресу суду клопотання (а.с.153) в якому просила суд розглянути справу за її відсутності.

При цьому, суд бере до уваги те, що згідно частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Враховуючи викладене, основні засади та завдання цивільного судочинства, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників про дату, час та місце слухання справи, їх заяв, з метою уникнення безпідставного затягування строків розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін у справі.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як зазначалося, відповідачкою в установлені судом строки відзив на позовну заяву до суду не подала, про продовження або поновлення строку для подачі відзиву перед судом не клопотала.

При цьому, частиною 8 статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вказане відповідає положенням частини 2 статті 191 ЦПК України, якою також визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.

Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням заяв учасників справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24 січня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначений факт сторонами у справі не оспорювався та підтверджується, зокрема, наданою позивачем разом з позовною заявою копією «Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» (а.с.16), підписаною ОСОБА_2 24 січня 2011 року.

Особою, яка підписала зазначений договір №б/н від 24 січня 2011 року є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 29 серпня 2001 року (а.с.35), яку надав суду позивач разом з позовною заявою.

Як зазначено в позовній заяві ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Зазначений факт підтверджується, наданою позивачем, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.38), виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, з якого вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 44 роки в місті Одеса Одеської області, про що складено актовий запис №9281 від 5 вересня 2015 року.

Статтею 5 Цивільного кодексу України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З урахуванням викладеної норми суд застосовує норми ЦК України, які діяли на час виникнення відповідних правовідносин.

Згідно частини 2 та 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже в наслідок смерті ОСОБА_2 припинилася його цивільна правоздатність, а отже згідно ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 зазначаючи, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 3 лютого 2016 року №42842545 (а.с.139) ОСОБА_2 за життя заповіту не склав.

Отже в даному випадку має місце спадкування за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

При цьому, спірні правовідносини передбачають правонаступництво в порядку спадкування, що вбачається зі змісту статей 1281, 1282 ЦК України, а отже зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором №б/н від 24 січня 2011 року входить до складу його спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є, зокрема, його дружина відповідач у справі.

При цьому, частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зазначає, що відповідач проживала з ОСОБА_2 на момент його смерті та не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, у зв`язку з чим у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Зазначений факт підтверджується доданими до позовної заяви копіями: паспорту ОСОБА_2 (а.с.35) та паспорту серії НОМЕР_4 , видного Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 10 лютого 2003 року (а.с.36-37), яким посвідчено особу відповідачки.

Зазначені документи містять відмітки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та відповідачки, в який зазначено, що місце проживання обох зазначених осіб зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

З наданої Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, на виконання ухвали суду про витребування доказів, копії спадкової справи №46/2016 (а.с.133-148) вбачається, що спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталися.

Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як зазначалося, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що часом відкриття спадщини, та саме з цього моменту спадщина належить його спадкоємцям, які її прийняли.

Згідно частин 1 та 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що неотримання спадкоємцем, який прийняв спадщину свідоцтва на право на спадщину, не позбавляє його такого права.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Як зазначає відповідач в заяві від 4 грудня 2020 року (а.с.119) 15 вересня 2015 року вона звернулася до Ананьївського відділення «ПРИВАТБАНК» та повідомила про те, що її чоловік ОСОБА_2 помер.

Зазначене твердження підтверджується відміткою на наданій позивачем копії свідоцтва про смерть про посвідчення копії, яка датована 15 вересня 2015 року.

З наведеного вбачається, що відповідачкою виконано приписи частини 1 статті 1281 ЦК України, тобто саме з цього моменту позивачу стало відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та наявність його спадкоємців.

Частиною 2 статті 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24 січня 2011 року лише 16 вересня 2019 року, що підтверджується відомостями що містяться в позовній заяві та доданою до неї копією «Листа-претензії» від 16 вересня 2019 року №SAMDN0153 (а.с.42).

Частиною 4 статті 1281 ЦК України визначено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З наведеного вбачається, що позивач втратив своє право вимоги спадкоємців ОСОБА_2 , оскільки ним пропущено визначений частиною 2 статті 1281 ЦК України строк пред`явлення вимоги.

При цьому, відповідач в заяві від 4 грудня 2020 року посилалася на сплив позовної давності у справі, з цього приводу слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справа №522/407/15-ц (Провадження №14-53 цс 18) зазначив, що поняття "строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців" не тотожне поняттю "позовна давність". Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Суд звертає увагу на те, що в копії спадкової справи №46/2016 (а.с.133-148) міститься претензія кредитора, подана позивачем до Ананьївської районної державної нотаріальної контори 3 лютого 2016 року (а.с.133).

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд в постанові від 11 липня 2018 року у справі №495/1933/15-ц роз`яснив, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Проте, слід звернути увагу на те, що позивач достеменно знаючи про спадкоємців дружину померлого ОСОБА_2 , яка безпосередньо повідомила позивачу про факт смерті ОСОБА_2 , проявив вимог не їй безпосередньо, а до нотаріальної контори, що фактично позбавило її можливості виконати такі вимог.

Крім того, слід зазначити, що з наданої відповідачкою довідки Ананьївської міської ради від 2 грудня 2020 року №3697 (а.с.121) вбачається, що на момент смерті разом з ОСОБА_2 постійно проживали: відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначені особи, відповідно до положень частин 3 та 4 статті 1268 ЦК України також є спадкоємцями ОСОБА_2 , які прийняли його спадщину.

При цьому, згідно частини 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Проте, позивачем позов подано лише до одного спадкоємця, що свідчить про те, що в разі задоволення позовних вимог судом буде погіршено його становище поряд з іншими спадкоємцями.

Крім того, слід зазначити, що згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці мають задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, яке вони отримали у спадщину.

При цьому, позовна заява та додані до неї матеріали не містять будь-яких відомостей про те, яке майно отримала відповідач у спадщину від ОСОБА_2 , вартість такого майна не містить, у зв`язку з чим суд не має жодної змоги визначити, в якому обсязі могли б бути задоволені вимоги позивача.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними належними і достовірними доказами, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до ч.2 ст.272 ЦПК України, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Повний текст рішення складено «19» лютого 2021 року.

Після складення повного тексту рішення, копію повного тексту рішення протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Відомості про сторін у справі на виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач:АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570;
Відповідач:ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя: О.О. Желясков

Рішення набрало законної сили "___" ______________ 20___ року.