Провадження №2/523/1620/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"18" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна № 99.11-600 від 05 листопада 1999 року, відповідачі продали, а позивачі по справі придбали квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,1 кв.м, житловою - 29,3 кв.м, коридору, кухні, санвузла.

Договір купівлі-продажу № 99.11-600 від 05 листопада 1999 року був засвідчений Третьою регіональною філією Суворовського району Одеської спеціалізованої біржі Нерухомості.

Після укладення договору вказана квартира була зареєстрована в ОМБТІ та РОН на ім`я позивачів на праві приватної власності.

Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі так як це не суперечило законодавству того часу.

Позивачі є добросовісними покупцями, свої обов`язки за договором виконали, сплатили вказану в п.6 договору суму відповідачам.

Після укладення договору відповідачі виселилися з квартири в зазначений договором строк та знялися з реєстраційного обліку.

Після підписання договору позивачі сплачували всі комунальні послуги, володіли, користуються даною квартирою, особистий рахунок оформлено на позивача.

В квартирі відповідачів не зареєстровано, і в свою чергу вони також виконали всі умови договору купівлі-продажу, зареєстрованому на біржі.

На сьогоднішній день позивачі дізналися про те, що на теперішній час необхідно звертатися до суду про визнання договору дійсним так як не була забезпечена нотаріальна форма, а чинне законодавство не визнає угод укладених в такої формі.

Також, коли позивачі збиралися оформлювати документи щодо визнання вищевказаного договору дійсним, виявилося, що оригінал договору купівлі-продажу ними було втрачено, отримати дублікат можливості не має через відсутність юридичної особи, яка посвідчувала договір, що створює нам перешкоди у праві власника.

Оригінал зазначеного договору втрачено, можливість отримання дублікату - відсутня, оскільки Третя регіональна філія Суворовського району Одеської спеціалізованої біржі Нерухомості ліквідована та правонаступник відсутній.

В судове засідання позивачі не з`явилися, згідно клопотання, наданого до суду, просив справу розглянути у їх відсутність, а також не заперечували проти постановляння заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, судові повістки за адресою реєстрації не отримують, окрім того, про розгляд справи повідомлені через оголошенні на сайті суду.

Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.

Судом встановлено, згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна № 99.11-600 від 05 листопада 1999 року, відповідачі продали, а позивачі по справі придбали квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,1 кв.м, житловою - 29,3 кв.м, коридору, кухні, санвузла.

Договір купівлі-продажу № 99.11-600 від 05 листопада 1999 року був засвідчений Третьою регіональною філією Суворовського району Одеської спеціалізованої біржі Нерухомості.

Після укладення договору вказана квартира була зареєстрована в ОМБТІ та РОН на ім`я позивачів на праві приватної власності.

Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі так як це не суперечило законодавству того часу.

Позивачі є добросовісними покупцями, свої обов`язки за договором виконали, сплатили вказану в п.6 договору суму відповідачам.

Після укладення договору відповідачі виселилися з квартири в зазначений договором строк та знялися з реєстраційного обліку.

Після підписання договору позивачі сплачували всі комунальні послуги, володіли, користуються даною квартирою, особистий рахунок оформлено на позивача.

В квартирі відповідачів не зареєстровано, і в свою чергу вони також виконали всі умови договору купівлі-продажу, зареєстрованому на біржі.

На сьогоднішній день позивачі дізналися про те, що на теперішній час необхідно звертатися до суду про визнання договору дійсним так як не була забезпечена нотаріальна форма, а чинне законодавство не визнає угод укладених в такої формі.

Також, коли позивачі збиралися оформлювати документи щодо визнання вищевказаного договору дійсним, виявилося, що оригінал договору купівлі-продажу ними було втрачено, отримати дублікат можливості не має через відсутність юридичної особи, яка посвідчувала договір, що створює нам перешкоди у праві власника.

Оригінал зазначеного договору втрачено, можливість отримання дублікату - відсутня, оскільки Третя регіональна філія Суворовського району Одеської спеціалізованої біржі Нерухомості ліквідована та правонаступник відсутній.

Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто діючого на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власностіє обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,12,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.209, 220,650,657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності задовольнити.

2. Визнати договір № 99.11-600 купівлі-продажу нерухомого майна від 05 листопада 1999 року, відповідно до якого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення ВК Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради від 03.11.1999р. № 956р., продали, а ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 купила квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 44,1 кв.м., жилою площею 29,3 кв.м., посвідчений Третьою регіональною філією Суворовського району Одеської спеціалізованої біржі Нерухомості - дійсним.

3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_1 право власності на 1/2частину квартири АДРЕСА_3 .

4. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 право власності на 1/2частину квартири АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в 30 -ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2021р.