Постанова

Іменем України

24 червня 2021 року

м. Київ

справа № 756/1027/20

провадження № 61-7638св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

за касаційною скаргою та доповненнями до неї представника ОСОБА_1 - адвоката Бондаренко Галини Анатоліївни на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у складі судді Андрієнко А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним правочин від 05 лютого 2019 року, укладений у вигляді розписки ОСОБА_2 про отримання застави як забезпечення виконання основного зобов`язання, та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення відповідачем на користь позивача і третьої особи грошових коштів у розмірі 1 500,00 дол. США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що 05 лютого 2019 року між ним і ОСОБА_3 як продавцями та ОСОБА_2 як покупцем був укладений договір купівлі-продажу квартири. Сторони домовилися, що продавці зобов`язуються передати квартиру покупцю, виселитися з усіма особами, що проживають разом з ними, знятися з реєстраційного обліку разом з усіма зареєстрованими в квартирі особами не пізніше 12 лютого 2019 року включно. На початку квітня 2019 року йому стало відомо, що без його повідомлення та згоди, як сторони договору купівлі-продажу квартири відповідач наполягала та отримала від третьої особи як забезпечення виконання зобов`язання грошові кошти у розмірі 1 500,00 дол. США. Ці зобов`язання третьої особи та відповідачки оформлені у формі розписки, що підписана відповідачкою 05 лютого 2019 року. Водночас він своєї згоди на передання в заставу грошових коштів у сумі 1 500,00 дол. США, що є його спільною власністю та третьої особи, не надавав, що підтверджується змістом розписки. Умови договору купівлі-продажу в частині звільнення квартири продавці виконали у визначений строк, однак відповідачка не повернула грошові кошти, взяті в заставу. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 13 січня 2021 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, оскільки умови договору купівлі-продажу щодо звільнення та передання квартири були виконані продавцями лише 13 лютого 2019 року, тоді як за умовами спірної розписки, у разі незвільнення квартири та передання ключів від неї у строк до 12 лютого 2019 року грошові кошти залишаються у власності покупця.

У лютому 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бондаренко Г. А. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року.

Київський апеляційний суд ухвалою від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката - Бондаренко Г. А. на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали та роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Київський апеляційний суд ухвалою від 15 квітня 2021 року апеляційну скаргу визнав неподаною та повернув заявнику.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що копію ухвали Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року на адресу, зазначену заявником в апеляційній скарзі, відправлено засобами поштового зв`язку супровідним листом від 25 лютого 2020 року. На адресу суду повернувся конверт з поштовою відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання», а тому станом на 15 квітня 2021 року недоліки апеляційної скарги не усунені.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У травні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бондаренко Г. А. подала до Верховного Суду касаційну скаргу та доповнення до неї, в яких, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року і передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Підставою касаційного оскарження вказує те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, від 12 серпня 2019 року у справі № 1340/5463/18, від 27 червня 2018 року у справі № 572/2088/17, від 20 січня 2021 року у справі № 490/2254/20.

Касаційна скарга мотивована тим, що ні позивач, ні його представник не отримували ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, а тому висновок апеляційного суду про те, що недоліки апеляційної скарги не були усунені, є безпідставним.

Також зазначає, що, залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав звільнення заявника від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У червні 2021 року ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

08 червня 2021 року справа № 756/1027/20 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції встановив такі обставини.

У лютому 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бондаренко Г. А. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року.

Київський апеляційний суд ухвалою від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали та роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Київський апеляційний суд ухвалою від 15 квітня 2021 року апеляційну скаргу визнав неподаною та повернув заявнику.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що копію ухвали Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року на адресу, зазначену заявником в апеляційній скарзі, відправлено засобами поштового зв`язку супровідним листом від 25 лютого 2020 року. На адресу суду повернувся конверт з поштовою відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання», а тому, станом на 15 квітня 2021 року, недоліки апеляційної скарги не усунені.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і ґрунтуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінюючи спірні правовідносини, касаційний суд враховує висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 1306/596/2012 (провадження № 61-18557св20), в якій розглядалося питання щодо складу апеляційного суду, який має вирішувати питання про відкриття апеляційного провадження та про повернення апеляційної скарги.

У цій постанові зазначено таке.

Відкриття апеляційного провадження у справі слід розглядати як сукупність передбачених процесуальним законом послідовних дій суду апеляційної інстанції, які розпочинаються визначенням колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи та завершуються постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги, про відкриття або про відмову у відкритті апеляційного провадження. Відкриття апеляційного провадження є підставою для переходу до іншої стадії судового процесу - апеляційного розгляду, порядок проведення якої регламентований параграфом 3 глави 1 розділу V ЦПК України.

Апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення його статті 185 (частини перша та друга статті 357 ЦПК України).

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частини третя та четверта статті 357 ЦПК України).

Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина шоста статті 357 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Отже, ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово.

Відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з нормою вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.

Регламентуючи порядок вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, закон невипадково розмежував процесуальні питання, які під час перегляду в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції вирішує суддя-доповідач, і ті, які вирішує суд апеляційної інстанції. Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху спрямована на усунення її недоліків щодо форми і змісту. Ця ухвала не перешкоджає доступу особі до суду, адже після виправлення у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги особа може розраховувати на те, що суд відкриє апеляційне провадження. Водночас ухвали про повернення апеляційної скарги та про відмову у відкритті апеляційного провадження створюють таку перешкоду і зумовлюють необхідність докласти додаткові зусилля для оскарження судового рішення суду першої інстанції. Тому постановлення таких ухвал вимагає від суду апеляційної інстанції особливої ретельності, що досягається, зокрема, шляхом розгляду означених питань не одноособово суддею-доповідачем, а колегією апеляційного суду у складі трьох суддів. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вправі розраховувати на те, що вказані питання розгляне колегіальний склад апеляційного суду, який передбачений частиною третьою статті 34 ЦПК України для перегляду в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції. А такий перегляд регламентований у главі І «Апеляційне провадження» розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126св20).

Всупереч наведеним нормам процесуального права суд апеляційної інстанції неповноважним складом суду - суддею-доповідачем одноособово постановив ухвалу, якою визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бондаренко Г. А. на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, хоча підстави повернення апеляційної скарги мав би оцінити суд апеляційної інстанції у складі колегії з трьох суддів.

Крім того, повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції встановив, що надіслана на адресу заявника поштова кореспонденція з ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху повернулася на адресу суду з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання». При цьому поштова кореспонденція направлялася лише на адресу представника позивача. Водночас ухвала про залишення апеляційної скарги без руху на адресу самого заявника взагалі не направлялася.

За таких обставин в суду апеляційної інстанції не було законних підстав для повернення апеляційної скарги, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вручення заявнику (його представнику) копії ухвали Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно з частинами першою, третьою - четвертою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини шостої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене наявні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Разом з цим Верховний Суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги про те, що, залишаючи апеляційну скаргу без руху апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав звільнення заявника від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з огляду на таке.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у статті 22 якого передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржував судове рішення у справі за позовом про визнання недійсним правочину від 05 лютого 2019 року, укладеного у вигляді розписки про отримання застави як забезпечення виконання основного зобов`язання, та застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення відповідачем на користь позивача і третьої особи грошових коштів у розмірі 1 500,00 дол. США, тобто зазначена справа не пов`язана із захистом порушених прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій.

Ураховуючи наведене, підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не було, а тому апеляційний суд правомірно залишив апеляційну скарг без руху у зв`язку з несплатою судового збору за її подання.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бондаренко Галини Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська
Судді: В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун