Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/726/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Нечаєв В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що сторонни перебували у зареєстрованому щлюбі. Від данного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 29.03.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

У зв`язку з тим, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, а відповідач є здоровий та працездатний, отримує дохід близько 30 000 гривень щомісячно, позивачка просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем на позов подано заперечення доводи якого зводяться до того, що твердження відповідачки про його щомісячний заробіток в розмірі 30 000 грн., не відповідають дійсності, так як ним призупинена підприємницька діяльність, окрім того він систематично надає кошти на лікування сина. Також при визначенні розміру аліментів просив врахувати ту обставниу, що у нього на утриманні перебуває донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вказаних підстав просив суд позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 2000 гривень щомісячно.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суд заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі з врахуванням позиції виклаеної ним в своєму письмовому запереченнні.

Допитана у судовому засіданні позивач показала, що вона з колишнім чоловіком - відповідачем у справі розлучена. Він має іншу сім`ю, дитину, вона це приймає. разом з тим, він є батьком і їх спільної дитини, яка важко захворіла, потребує додаткового догляду, дороговартісного лікування і реабілітації.

З відповідачем у неї були домовленості, що він у добровільному порядку буде надавати кошти на утримання дитини та іншим чином допомагати. Однак кожного разу він докоряє, що гроші вона використовує на себе. Останній раз він дав 1000 гривень і сказавҐ, що більше нічого давати не буде. Відповідач працює приватним стоматологом і має можливість сплачувати аліменти.

Заслухавши позивача, її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторонни перебували у зареєстрованому щлюбі.

Від данного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні позивачки.

Рішенням Виноградівського районного суду від 29.03.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Дані обставини сторонами визнано та підтверджені відповідними доказами, додаткового доведення не потребують.

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлено для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму, з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини.

За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

Судом при визначенні розміру аліметів враховується обставина, що викладена в запереченні відповідача про те, що на його утриманні також перебуває донька ОСОБА_6 , 2020 року народження.

Твердження позивачки про високий дохід відповідача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, згідно ухвали суду від 12.02.2021 року з Виноградівської ДПІ ГУ ДПС у Закарпатській області судом за клопотанням представника позивачки витребовувались відомості про наявність (відсутність) джерел доходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , копії податкових звітів та декларацій ФОП " ОСОБА_2 за 2019 та 2020 роки, а також відомості про відкриті рахунки у банківських установах.

Пізніше ухвалою суду від 05.05.2021 року, за клопотанням представника позивачки адвоката Нечаєв В.В., у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ЄДПОУО 23494714), витребувано детальну виписку про рух коштів з усіх рахунків, відкритих у АТ «Альфа-Банк» на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_2 .

З отриманих відповідей вбачається, що загальна сума річних доходів відповідача за 2019-2020 роки дорівнює нулю.

Рахунки, що були відкриті у АТ «Альфа-Банк» закриті у 2019 році, залишок коштів на рахунку відсутній.

Однак наведена відповідачем обставина, що він не працевлаштований, а відтак не має стабільного джерела доходу, судом до уваги не приймається, оскільки відповідач є молодою людиною працездатного віку, а відтак працевлаштування залежить виключно від його бажання. Факт відсутності роботи не може бути підставою для відмови у позові щодо стягнення аліментів.

Тому доводи заперечення в цій частині є безпідставними.

Даючи оцінку доводам позивачки щодо розміру аліментів у сумі 5000 грн. на місяць, з врахуванням принципу розумності та достатності, такі підлягають задоволенню частково.

Суд приймає до уваги, що дитина сторін важко хворіє, а відтак потребує лікування та догляду. Вказані доводи позову підтверджено дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с.7-10, 15-18).

З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивача щодо розміру аліментів є надмірною, а аліменти у твердій грошовій сумі 4000 грн. на дитину, але не менше ніж ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

З огляду на зазначене судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_3 зареєстрованої в АДРЕСА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень на місяць, починаючи із дати звернення до суду 11.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 908 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.06.2021 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо