ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року

м.Суми

Справа №583/2985/20

Номер провадження 22-ц/816/769/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Жовтневе лісове господарство»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2021 року та на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської від 02 квітня 2021 року в складі судді Плотникової Н.Б., ухваленого у м. Охтирка, -

в с т а н о в и в :

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (далі ДП «Жовтневе лісове господарство») про визнання наказу від 15 квітня 2020 року № 68 «Про реформування, оптимізацію виробництва і управління підприємством» незаконним та таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання; визнання наказу від 07 травня 2020 року № 90 «Про скорочення чисельності працівників незаконним та таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання; визнання наказу від 14 липня 2020 року № 750-К про припинення трудового договору незаконним та таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання; поновлення на роботі на посаді начальника відділу лісового господарства з 16 липня 2020 року; зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 липня 2020 року по дату прийняття рішення суду про поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 21 березня 2013 року заявник був призначений на посаду начальника відділу лісового господарства. Оскаржуваним наказом з 15 липня 2020 року позивача було звільнено з посади у зв`язку зі скороченням чисельності працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскаржувані накази відповідача вважає незаконними, оскільки рішення про переведення на посаду начальника відділу лісового і мисливського господарства іншого працівника було прийняте вже після надання заявнику пропозиції зайняти цю посаду. Також позивач вважає необґрунтованою згоду профспілки про його звільнення, оскільки він не був повідомлений про дату та місце розгляду цього питання та, крім того, не було враховано рішення засідання профкому, яким згода на звільнення позивача не надавалась. Крім того, відповідач звільнив заявника в період його тимчасової непрацездатності. На момент вручення позивачу повідомлення про майбутнє звільнення, у відповідача була наявна вакантна посада головного лісничого та протягом періоду повідомлення про вивільнення до дня розірвання трудового договору з`явилася вакантна посада старшого майстра лісу Коломацького лісництва, які не були запропоновані позивачу.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу лісового господарства Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (далі ДП «Жовтневе лісове господарство»).

Стягнуто з ДП «Жовтневе лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.07.2020 року по 04.03.2021 року в сумі 106610,55 грн з відрахуванням з даної суми всіх необхідних податків і обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 14444,01 грн.

Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнуто з ДП «Жовтневе лісове господарство» на користь держави судовий збір в сумі 1681,60 грн.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2021 року визнано незаконним і скасовано наказ ДП «Жовтневе лісове господарство» від 14 липня 2020 року № 750-К про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу лісового господарства у зв`язку зі скороченням чисельності працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України 15 липня 2020 року.

В апеляційній скарзі ДП «Жовтневе лісове господарство» посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі фактично обґрунтовані незаконністю наказів № 68 від 15 квітня 2020 року (про оптимізацію), № 90 від 07 травня 2020 року (про скорочення) та № 750-К від 14 липня 2020 року (про звільнення), проте суд вказані накази вважав законними, оскільки відмовив у задоволенні позовних вимог про їх скасування.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення ДП «Жовтневе лісове господарство» просить його скасувати та постановити ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення. При цьому вказує, що суд в рішенні від 04 березня 2021 року дав оцінку всім заявленим позовним вимогам та відмовив у задоволенні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 750-К від 14 липня 2020 року. Таким чином, підстав для ухвалення додаткового рішення суд не мав.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить скарги залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду без змін. При цьому зазначає, що у рішенні від 04 березня 2021 року суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог про визнання незаконними і скасування наказів № 68 від 15 квітня 2020 року (про оптимізацію) і № 90 від 07 травня 2020 року (про скорочення), тобто рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним і скасування наказу № 750-К від 14 липня 2020 року (про звільнення) судом не приймалось, що і стало підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки поважність причини неявки належними доказами не підтверджується, крім того явка сторін до апеляційного суду не є обов`язковою, позиція відповідача є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 17 квітня 2012 року ОСОБА_1 працював в ДП «Жовтневе лісове господарство», з 21 березня 2013 року переведений на посаду начальника відділу лісового господарства (а.с. 16).

Наказом № 68 від 15 квітня 2020 року «Про реформування, оптимізацію виробництва і управління підприємством» для підвищення ефективності і оптимізації управління підприємством внесено зміни в організацію виробництва та праці підприємства та його структур, зокрема з 16 липня 2020 року реформовано шляхом злиття двох структурних підрозділів: Відділу охорони та захисту лісу і мисливського господарства та Відділу лісового господарства. На базі цих відділів створено Відділ лісового та мисливського господарства, охорони та захисту лісу в кількості 8 штатних одиниць: начальника відділу 1 посада, провідного інженеру лісового господарства - 2 посади, інженера лісового господарства 1 категорії 1 посада, провідного інженера з лісових культур 1 посада, провідного інженера з охорони та захисту лісу 2 посади, районний мисливствознавець 1 посада. З 16 липня 2020 року скорочено посади, зокрема, і посаду начальника відділу лісового господарства та посаду начальника відділу охорони та захисту лісу і мисливського господарства (а.с. 18, 82).

Копію вказаного наказу разом з повідомленням про проведення реформування і оптимізації виробництва та управління підприємством 15 квітня 2020 року направлено голові профспілкового комітету ДП «Жовтневе лісове господарство» (а.с. 19, 83).

Наказом відповідача від 07 травня 2020 року № 90 «Про скорочення чисельності працівників ДП «Жовтневий лісгосп», з 16 липня 2020 року скорочено посади на підприємстві, з виключенням їх зі штатного розпису, зокрема, посаду начальника відділу лісового господарства та посаду начальника відділу охорони та захисту лісу (а.с. 35).

12 травня 2020 року ОСОБА_1 вручено під підпис попередження від 12 травня 2020 року № 492 про звільнення із займаної посади 15 липня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано наступні вакантні посади: майстра лісу Валківського лісництва, майстра лісу Васищевського лісництва, майстра лісу Золочівського лісництва, старшого майстра лісу Золочівського лісництва, майстра лісу Коломацького лісництва, майстра лісу Мереф`янського лісництва, майстра лісу Рокитянського лісництва та роботу за професіями: рамник, верстатник і підсобний робітник дільниць Валківського, Люботинського, Коломацького та Мереф`янського лісництв (а.с. 85).

19 травня 2020 року позивачу вручено пропозицію від 18 травня 2020 року № 602, в якій запропоновано вакантні посади лісничого Мерчанського лісництва та начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу, яка згідно штатного розпису буде введена в дію з 16 липня 2020 року. На цій пропозиції ОСОБА_1 19 травня 2020 року зазначив про свою згоду на переведення на посаду начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу (а.с. 86).

Листом від 29 травня 2020 року позивач на пропозицію від 18 травня 2020 року № 602 надав згоду на переведення його на посаду начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу. Лист відповідач отримав 29 травня 2020 року (а.с. 38).

25 травня 2020 року голові первинної профспілкової організації ДП «Жовтневий лісгосп» було направлено подання директора підприємства про надання згоди на звільнення позивача згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку зі скороченням посади начальника відділу лісового господарства, яку він обіймає (а.с. 90).

Оскільки позивач є членом профспілкового комітету ДП «Жовтневий лісгосп», тому 25 травня 2020 року на адресу голови Харківської обласної організації профспілки працівників лісового господарства було направлено подання директора ДП «Жовтневе лісове господарство» про надання згоди на звільнення позивача згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку зі скороченням посади начальника відділу лісового господарства, яку він обіймає (а.с. 89).

Також судом встановлено, що 19 травня 2020 року іншим працівником відповідача ОСОБА_2 також було подано заяву про переведення його на посаду начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу з 16 липня 2020 року (а.с. 87).

На підставі наказу відповідача від 26 травня 2020 року № 101 у зв`язку з надходженням двох пропозицій зайняти новостворену посаду начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також з метою збору, обробки та аналізу інформації, документів, що визначають переважне право працівників на залишення на роботі та переведення на новостворену посаду створено комісію, якій доручено у період з 01 по 10 червня 2020 року на підставі аналізу кваліфікації і продуктивності праці працівників визначити особу, яка має переважне право на переведення на новостворену посаду (а.с. 90-91).

29 травня 2020 року позивачу вручено пропозицію № 604 від 29 травня 2020 року, в якій запропоновано посаду інженера лісового господарства 1 категорії відділу лісового господарства на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку. Одночасно ОСОБА_1 просили надати інформацію щодо наявності або відсутності фактів, які надають йому переважне право на залишення його на роботі згідно ст. 42 КЗпП України (а.с. 39, 92).

З протоколу засідання профспілкової організації ДП «Жовтневе лісове господарство» від 05 червня 2020 року № 22 вбачається, що у зв`язку з пропозицією посади начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу ОСОБА_1 та надання ним згоди на переведення на цю посаду з 16 липня 2020 року, тому згода на звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України не розглядалась. Водночас, відносно ОСОБА_2 у зв`язку з пропозицією йому зазначеної посади та надання ним згоди на переведення з 16 липня 2020 року на цю посаду, профспілкова організація згоду на звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України не надала (а.с. 112-116).

Відповідно до листа голови Харківської обласної організації профспілки працівників лісового господарства від 02 червня 2020 року № 26 президія обласної організації профспілки, розглянувши подання про надання згоди на звільнення у зв`язку зі скороченням штату, зважаючи на те, що член профкому ОСОБА_1 погодився на переведення на запропоновану йому посаду начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу, профспілка не заперечувала проти скорочення посади позивача (а.с. 41).

З протоколу № 2 від 09 червня 2020 року засідання комісії щодо визначення переважного права працівників на залишення на роботі та переведення на новостворену посаду начальника відділу у зв`язку з проведенням реформування, оптимізації і управління підприємством вбачається, що переважне право визнано за ОСОБА_2 (а.с. 95-96).

З витягу з протоколу розширеного засідання членів профспілки та адміністрації від 15 червня 2020 року № 25 вбачається, що надано згоду на звільнення начальника відділу лісового господарства ОСОБА_1 та рекомендовано адміністрації лісгоспу запропонувати позивачу інші вакантні посади в період з 16 червня 2020 року по 15 липня 2020 року (а.с. 43, 99).

Відповідач у повідомленні від 25 червня 2020 року № 699 інформував позивача, що переважне право на зайняття посади начальника відділу лісового господарства визначено за ОСОБА_3 . Також у повідомленні йдеться про наявність вакантних посад для позивача, а саме: майстра лісу Валківського лісництва, майстра лісу Васищевського лісництва, майстра лісу Золочівського лісництва, старшого майстра лісу Золочівського лісництва, майстра лісу Коломацького лісництва, майстра лісу Мереф`янського лісництва, майстра лісу Рокитянського лісництва та роботу за професіями: рамник, верстатник і підсобний робітник дільниць Валківського, Люботинського, Коломацького та Мереф`янського лісництв (а.с. 42, 97).

Доказів отримання позивачем вказаного повідомлення матеріали справи не містять.

Наказом відповідача від 14 липня 2020 року № 750-к ОСОБА_1 , начальника відділу лісового господарства, в зв`язку зі скороченням чисельності працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України звільнено з 15 липня 2020 року. Підставами для звільнення зазначено наказ від 15 квітня 2020 року № 68 (про оптимізацію), наказ від 07 травня 2020 року № 90 (про скорочення), протокол засідання профспілкової організації ДП «Жовтневий лісгосп» від 15 червня 2020 року № 25 (а.с.100).

Актами про факт відсутності працівника на робочому місці зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на роботі 14 та 15 липня 2020 року з 07 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. (а.с. 101,102).

Як вбачається з листка непрацездатності серії АДР № 584401 від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 13 по 22 липня 2020 року (а.с. 49).

Наказом відповідача 27 липня 2020 року № 793-К змінено дату звільнення ОСОБА_1 на 23 липня 2020 року, а також здійснено перерахунок сум, належних позивачу та виплачено йому компенсацію за не використані 18 календарних днів щорічної основної та додаткової відпусток за період роботи з 17 квітня 2019 року по 23 липня 2020 року з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 108).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано згоду на переведення його на посаду начальника відділу лісового і мисливського господарства, охорони та захисту лісу, тому є цілком обґрунтованою його відмова від інших запропонованих йому посад після 19 травня 2020 року. Водночас, після фактичного залишення на посаді іншого працівника та надання профспілкою згоди на звільнення позивача, останньому не було запропоновано іншу вакантну посаду або роботу за відповідною професією чи спеціальністю. Відповідач не надав доказів вручення позивачу пропозиції інших вакантних посад в період з 16 червня по 15 липня 2020 року. Крім того, питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 профспілкою було розглянуто за відсутності позивача, доказів повідомлення заявника про розгляд даного питання відповідач суду не надав.

Відтак, суд вважав, що розгляд профспілкою подання роботодавця про звільнення позивача проведено з порушенням вимог ст. 43 КЗпП України, тому відповідна згода профспілкового комітету на звільнення позивача не має юридичного значення. До того ж, Харківська обласна організація профспілки працівників лісового господарства попередню згоду на розірвання трудового договору з позивачем з ініціативи власника не надавала, оскільки вважалось, що позивач погодився на переведення на запропоновану йому посаду.

Стосовно вимог позивача про визнання незаконними наказів відповідача, які стосуються організаційних питань підприємства, то суд виходив з того, що право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, а суд лише з`ясовує наявність законних підстав для звільнення.

Вирішивши питання незаконності звільнення позивача, суд стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з наступного дня з дати його звільнення 24 липня 2020 року по 04 березня 2021 року, що становить 155 робочих днів. З урахуванням середньоденного заробітку ОСОБА_1 , який становив 687,81 грн, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу склала 106610,55 грн. При цьому, суд фактично частково відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 по 23 липня 2020 року, оскільки відповідачем змінено дату звільнення ОСОБА_1 .

Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд встановив, що під час вирішення спору досліджувалась позовна вимога про визнання наказу відповідача від 14 липня 2020 р. № 750-К про припинення трудового договору незаконним та таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання, з приводу даної позовної вимоги сторони подавали докази і надавали пояснення, однак судом не було ухвалено рішення стосовно цієї вимоги позивача, що мало наслідком ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Частиною 1 ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і п. 2 і п. 3 ст. 41цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Установивши, що відповідачем не запропоновано позивачу іншу вакантну посаду або роботу за відповідною професією чи спеціальністю, не надано доказів вручення позивачу відповідної пропозиції інших вакантних після 16 червня 2020 року, а також допущено порушення вимог чинного законодавства при вирішенні профспілкою питання про надання згоди на звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недотримання відповідачем вимог трудового законодавства під час звільнення позивача.

Доводи апеляційних скарг, з огляду на їх зміст, фактично стосуються вирішеного судом питання про визнання незаконним та скасування наказу відповідача про звільнення позивача. Апеляційний суд звертає увагу, що ця позовна вимога є похідною від вимоги про поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді.

ДП «Жовтневе лісове господарство» як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не довело дотримання вимог трудового от законодавства при звільненні ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані у справі докази, правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову, а також додаткове судове рішення. Підстав для скасування вказаних рішень за доводами апеляційних скарг немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2021 року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко