Номер провадження 2/243/530/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

« 16 » лютого 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом Слов`янської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Слов`янська міська рада звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що до неї надійшов лист від Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго виробнича одиниця Слов`янськтепломережа від 29.07.2019 №09/2460 щодо непроживання громадян за місцем реєстрації та накопичення боргів за комунальні послуги по АДРЕСА_1 .

Нерухоме майно будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська, що підтверджується рішенням Слов`янської міської ради від 14.04.2004 № 18-XVI-24.

Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 29.05.2019 №1267 гуртожиток по АДРЕСА_1 було передано з балансу комунального підприємства Слов`янської міської ради ЖЕК № 6 на баланс управління житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради.

Договір найму житлового приміщення між управлінням ЖКГ та наймачем кім. АДРЕСА_2 , за період з 01.06.2019 не укладався.

Комісією, створеною наказом начальника управління житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради від 16.08.2019 № 85, було складено Акти про фактичне місце проживання/не проживання особи в жилому приміщені гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Слов`янськ, якими встановлено факт не проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у кімнаті АДРЕСА_2 .

За інформацією мешканців сусідніх кімнат, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не проживають в гуртожитку з 2014 року.

Визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням необхідно для зняття з реєстраційного обліку за їхнім останнім місцем проживання за адресою: кім. АДРЕСА_2 .

У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особами, які втратили право користування житловим приміщенням, а саме, кімнатою АДРЕСА_2 .

Позивачем у судове засідання надано заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, рішення ухвалити на розсуд суду із урахуванням наявних у справі матеріалів.

Відповідачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїм правом на надання відзиву відповідачі не скористалися, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використали, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до рішенням Слов`янської міської ради від 14.04.2004 № 18-XVI-24, нерухоме майно будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська.

Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 29.05.2019 року №1267 гуртожиток по АДРЕСА_1 було передано з балансу комунального підприємства Слов`янської міської ради ЖЕК № 6 на баланс управління житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради.

За змістом ст.ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у ньому. Такого правового Висновку дійшов Верховний Суд 10 квітня 2019 року у справі № 459/1238/16-ц).

Таким чином, саме Слов`янська міська рада Донецької області, яка згідно з Конституцією та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом міських територіальних громад, має право звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки відповідно до Рішення Слов`янської міської ради від 14 квітня 2004 року №18-ХУІ-24 «Про прийняття майна, що знаходилося на балансі ГЖКП «Жилсервис» з державної до комунальної власності територіальної громади» прийняла Гуртожиток АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади.

Суд виходить з вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до довідки Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради від 21.12.2020 №22-15/5923, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради від 21.12.2020 №22-15/5930, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Договір найму житлового приміщення між управлінням ЖКГ та наймачем кім. АДРЕСА_2 , за період з 01.06.2019 не укладався, що підтверджується листом управлінням ЖКГ від 26.06.2020 року за №01-11/1052.

Стаття 71 ЖК України УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.

Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Обґрунтовуючи підстави позову, Слов`янська міська рада Донецької області посилалась на норми ст. 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, зазначає, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вказаному житловому приміщенні тривалий час не проживають без поважних причин, комунальні платежі не сплачують, договір найму не укладають, тому позивач, як власник житлового приміщення має право на усунення перешкод в користуванні ним шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 .

Відповідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (з відповідними змінами) у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Актів про фактичне місце проживання/не проживання особи в жилому приміщені гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Слов`янськ від 14.08.2019 року, 12.02.2020 року, 26.05.2020 року, 01.12.2020 року, які складені Комісією УЖКГ, створеною Наказом начальника УЖКГ Слов`янської міської ради від 16.08.2019 № 85, встановлено факт не проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у кімнаті АДРЕСА_2 . Зі слів сусідів, мешканці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 тривалий час не проживають та відсутні з 2014 року.

Проте, Комісією не була досліджена кімната, якою в гуртожитку користуються ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , не досліджено чи зберігають в ній ОСОБА_1 , ОСОБА_2 свої особисті речі, чи є дана кімната порожньою, не з`ясовано поважні причини відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в гуртожитку, оскільки сама по собі їхня відсутність у кімнаті гуртожитку понад 6 місяців, без з`ясування причин такої відсутності, не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В частині четвертій статті 9 ЖК УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла, оскільки переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.

Що стосується тверджень позивача, що відповідачі не уклали договір найму, мають заборгованість зі сплати комунальних послуг, а отже мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, не заслуговують на увагу, оскільки позивач вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 6 ЦК України шляхом зобов`язання укласти договір на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії або шляхом стягнення недоплачених сум за користування фактично наданими комунальними послугами.

Відмова від укладення договору найму на житлове приміщення, а також несплата комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території як підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не передбачені ЖК Української РСР та ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Слов`янської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки сама по собі їхня відсутність у кімнаті гуртожитку понад 6 місяців, без з`ясування причин такої відсутності, не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Слов`янської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 22 лютого 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова