Справа № 308/8300/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», де первісним стягувачем зазначено ПАТ «КБ «Надра», боржником ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

03.06.2021 представник заявника ТОВ «ФК ФОРТЕ», який є правонаступником первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра», звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» у справі №308/8300/13-ц; видати дублікат виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , а також поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2014 у справі №308/8300/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №869/11-2006 від 21.11.2006 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра».

Згідно з договором №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № №869/11-2006 перейшло від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Згідно з договором №GL48N718070_А102 про відступлення прав вимоги від 20.08.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №869/11-2006 перейшло від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «Фінанс Проперті Групп». 26.08.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №869/11-2006 перейшло від ТОВ «Фінанс Проперті Групп» до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за договором б/н. 29.12.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №869/11-2006 перейшло від ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до ТОВ «ФК ФОРТЕ» за договором б/н.

З огляду на вказане просить замінити стягувача у цій справі на його правонаступника, при цьому зауважує, що згідно зі ст. 442 ЦПК України заміна стягувача у виконавчому листі можлива на будь-якій стадії процесу.

Заявник зазначає, що за актом ліквідатора ПАТ «КБ «Надра» оригінал виконавчого листа втрачений, місцезнаходження такого невідоме, можливість їх встановлення відсутня. Втрата виконавчого листа обумовлена процедурою ліквідації ПАТ «КБ «Надра», розпочатою 04.06.2015, за якої ПАТ КБ «Надра» втратив можливість реалізації своїх прав щодо стягнення заборгованості боржників за кредитними договорами.

Вказує, що втрата ПАТ «КБ «Надра» оригіналу виконавчого листа, а відтак пропущення процесуальних строків, обумовлена процедурою ліквідації вказаного банку.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, одна їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши матеріали справи за поданою заявою, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з договором №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №869/11-2006 від 21.11.2006, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , відступлено ПАТ «КБ «Надра» на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Згідно з договором №GL48N718070_А102 про відступлення прав вимоги від 20.08.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №869/11-2006 від 21.11.2006, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Згідно з договором б/н про відступлення прав вимоги від 26.08.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №869/11-2006 від 21.11.2006, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , відступлено ТОВ «Фінанс Проперті Групп» на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Згідно з договором б/н про відступлення прав вимоги від 22.12.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №869/11-2006 від 21.11.2006, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , відступлено ТОВ «ФК «Інвест Хаус`на користь ТОВ «ФК ФОРТЕ».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2014 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість в сумі 218231, 50 грн. Зі змісту рішення вбачається, що предметом судового розгляду був позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по кредитному договору №869/11-2006 від 21.11.2006.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є також виконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 334/10744/14-ц, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

З огляду на вказане, вимога заявника про заміну первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТЕ» у справі №308/8300/13-ц є підставною та підлягає до задоволення.

З акту про втрату виконавчих листів від 04.08.2020, складеного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», з`ясовано, що всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ КБ «Надра» передані ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Вказано, що виконавчі документи зокрема по боржнику ОСОБА_1 за кредитним договором №869/11-2006 від 21.11.2006 втрачені під час ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Заявник в обґрунтування вимоги про видачу дубліката виконавчого листа посилається на те, що оригінал виконавчого листа на примусовому виконанні не перебуває, що стверджується відомостями з АСВП.

Відповідно до ч. 1 п. 17. 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначеної статті вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Нормою ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

За змістом ст.ст. 3, 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчий лист суду як виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. Зазначений строк обчислюється з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, на яке видано такий виконавчий лист.

Пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом (до 05 жовтня 2016 року), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. При цьому п. 7 вказаного розділу регламентовано, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом; після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як зазначалося вище рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2014 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість за кредитним договором №869/11-2006 від 21.11.2006 в сумі 218231, 50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

З системного аналізу приписів норм чинного законодавства вбачається, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

Однак, суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи №308/8300/13-ц, а також даними, що містяться в АСДС «Д-3» по вказаній справі, констатує, що відомості про видачу виконавчого листа на підставі вказаного рішення суду у даній справі відсутні.

Відтак, оскільки суду не надано доказів на підтвердження факту видачі виконавчого на виконання згаданого вище рішення суду від 20.03.2014, відповідно його дублікат виданий бути не може.

Зважаючи на те, що положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадку, коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У підтвердження доводів заявника про втрату оригіналу виконавчого документа, виданого на виконання рішення суду від 20.03.2014 у цивільній справі №308/8300/13-ц, останнім надано виключно договори про відступлення права вимоги та акт про втрату виконавчих листів.

З огляду на те, що судом не встановлено факт видачі виконавчого листа на виконання рішення суду від 20.03.2014 у цивільній справі №308/8300/13-ц, суд критично відноситься до акту уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» про втрату виконавчих листів. Більш того вказаний акт не містить беззаперечні твердження про те, що оригінал виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 був втрачений. Відтак такий акт не є належним доказом на підтвердження втрати виконавчого документа.

Тож, заявником не надано суду підтвердження того, що у справі №308/8300/13-ц видавався виконавчий лист з примусового виконання рішення суду від 20.03.2014, так само як і не доведено, факт втрати такого.

Окрім цього суд зауважує, що в розглядуваній заяві представник заявника щодо поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа наводить лише положення ст. 433 ЦПК України, при цьому не наводить суду аргументи та не зазначає причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа, а також посилається на те, що причиною пропуску строку стало перебування ПАТ «КБ «НАДРА» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа.

Рішення суду у справі №308/8300/13-ц було ухвалено 20.03.2014, відомостей про видачу виконавчих листів на виконання такого у суду не має, а відтак вимога заявника про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення його до виконання, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353-355, 431, 433, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» () у справі №308/8300/13-ц.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов