н/п 2/490/1307/2021 Справа № 490/2052/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Баришнікової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, третя особа Південна товарна біржа,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, третьої особи про визнання права власності на 1/4 частки у праві власності на домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 13.04.2020 року даний позов залишено без руху, надано позивачам строк на усунення недоліків.

27.04.2020 року на адресу суду від позивачів, на виконання вимог ухвали від 13.04.2020 року, надійшла уточнена позовна заява.

Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою від 05.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.08.2020 року клопотання представника позивача адвоката Балабан Н.І. про витребування доказів - задоволено. Витребувано від КП ММ БТІ Договір дарування 1/4 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , посвідчений Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 11.02.1994 року за р. №6-1435 та зареєстрований бюро технічної інвентаризації 01.03.1994 року за р. №1760.

08.09.2020 року на адресу суду від КП ММ БТІ на виконання ухвали суду від 12.08.2020 року надійшов Договір дарування, з якого вбачається, що ОСОБА_5 подарувала, ОСОБА_6 прийняла в дар 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 21.10.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду, а також надано можливість позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надати дані про зміну прізвища відповідача з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

04.06.2021 року представником позивачів адвокатом Балабан Н.І. надано копію довідки від 11.12.2001 року №750, наданої Міським відділом реєстрації актів громадянського стану, з якої вбачається, що у зв`язку з взяттям шлюбу з ОСОБА_9 23.09.1994 року, прізвище ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_8 .

Представник позивачів - адвокат Балабан Н.І. до судового засідання не з`явилася, просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява, згідно якої відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила про розгляд справи за її відсутності.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, щопозовпідлягаєзадоволеннюізнаступнихпідстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 25.09.1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , діючою 25.09.1997 року від свого імені та імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 на Південній товарній біржі укладений договір № 7363 купівлі-продажу ј частинижитлового будинку АДРЕСА_2 та зареєстрованого у Миколаївському МБТІ 27.11.1997 року за реєстр. №1760.

Дана ј частина домоволодінняналежала відповідачу на підставі Договору дарування 1/4 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 11.02.1994 року за р. №6-1435 та зареєстрований бюро технічної інвентаризації 01.03.1994 року за р. №1760.

За домовленістю сторін ј частка даного житлового будинку продана за 1456,00 гривень.

Тобто, усі умови договору купівлі-продажу сторонами виконано повністю.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у вересні 1997 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати непосвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_4 та покупцями ОСОБА_3 , діючою 25.09.1997 року від свого імені та імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу № 7363 від 25.09.1997 року, оформленого на Південній товарній біржі, дійсним.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Здійснивши державну реєстрацію права власності за Позивачами на ј частину житлового будинку у бюро технічної інвентаризації, держава цим самим визнала право власності позивачів на 1/4 частину зазначеного у договорі житлового будинку, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на будинок не має, оскільки, сам факт набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, є підставою для набуття права власності у особи на підставі діючого законодавства.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За такого, належними способами захисту порушеного права, є визнання договору купівлі-продажу № 7363 від 25.09.1997 року, оформленого на Південній товарній біржі, дійсним.

За такого, позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5,10,11,12,258,259,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.209, 220,650,657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року,ст.15 ЗУ «Про товарнубіржу» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, третя особа Південна товарна біржа - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір № 7363 від 25.09.1997 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 як продавцем та ОСОБА_3 , діючою 25.09.1997 року від свого імені та імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 як покупцями, посвідчений Південною товарною біржею, та зареєстрований 27.11.1997 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за р. №1760.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 14 червня 2021 року

Суддя Н.П. Черенкова