Справа № 204/4713/21
Провадження № 2/204/1720/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Чечелівського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Чечелівського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з під арешту.

Ознайомившись з поданою позовною з`явою, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, з наступних підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що на виконанні у Красногвардійському районному відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1853 від 06 листопада 2008 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_2 . На будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач був переконаний у закритті виконавчого провадження та зняття арешту на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 про повернення та залишення без виконання виконавчого листа № 2-1853, так як питання утримання дитини було урегульовано сторонами мирним шляхом. Однак, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що арешт не знято.

Тобто, фактично ОСОБА_1 пред`явив позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Відповідно до абз. 5 п. 1 та п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

В постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 (провадження № 61-12505 св 20) вказано, що такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ч. 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №712/12136/18 від 24 травня 2021 року.

Чинне законодавство України передбачає широке коло можливостей впливу на хід виконавчого провадження, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців регламентується як ЗУ «Про виконавче провадження» так і відповідними положеннями процесуальних кодексів, які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач може звернутися до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби з заявою про скасування арешту з майна або захистити свої права у спосіб оскарження бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у цій справі.

На підставі викладеного, п. 1 ч. 1 ст.186,353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Чечелівського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з під арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Ю. Мащук