Номер провадження 2/754/736/21
Справа №754/6042/20
26 січня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судового засідання - Ковальової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Молодіжненської селищної ради Сімферопольського району про визнання права власності на нерухоме майно, -
В установленому законом порядку, ОСОБА_1 , 10.11.2007 року звернулась до приватного нотаріуса Сімферопольського районного нотаріального округу АР Крим в Україні з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . Дана зареєстрована заява була передана до Іршавської державної нотаріальної контори в Закарпатську область, 14.11.2007 року позивачам було надано витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 11753148 спадкової справи № 449.
На час смерті спадкодавця ОСОБА_2 , проживала разом з чоловіком, за адресою АДРЕСА_2 , а відтак автоматично прийняла спадщину за померлим чоловіком.
Після смерті спадкодавця, ОСОБА_1 , неодноразово зверталася до державного нотаріуса Іршавської ДНК для оформлення спадщини, однак позивачці необґрунтовано відмовляли, не видаючи ні свідоцтво на право на спадщину, ні постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Ухвалою від 17.03.2020 року Київським апеляційним судом було визначено підсудність вищезазначеної справи Деснянському районному суду м. Києва та здійснено направлення матеріалів цивільної справи - для розгляду за підсудністю.
26.05.2020 вищевказана справа надійшла на адресу Деснянського районного суду м.Києва.
Ухвалою суду від 02.06.2020 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.
Позивачами на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 04.08.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 09.09.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Позивачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчать відмітки про вручення поштової кореспонденції суду.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України». Відзиву на позовну заяву не надходило.
Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.01.2019 року, виданого Іршавським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області серії НОМЕР_1 , (а/з № 49).
Позивачка ОСОБА_2 , являлась дружиною померлого ОСОБА_3 та проживала з ним по АДРЕСА_2 . Таким чином, відповідно до ст. 1241 ЦК України є спадкоємцем на обов`язкові частки за заповітом, як непрацездатна вдова померлого.
ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/з № 1)
За життя ОСОБА_3 залишив заповіт складений 31 січня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Плетньовою Л.М., згідно якого належний йому незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами і приватизовану земельну ділянку, на якій він розташований, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповів своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10.11.2007 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Сімферопольського районного нотаріального округу АР Крим в Україні з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . На підставі вказаної заяви 14.11.2007 було відкрито спадкову справу № 449 відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Після смерті спадкодавця позивачі звертались до Іршавської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримували відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно ст. 11. ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.
Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема, визнання права.
Згідно з вимогами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Статтею. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.
Відповідно до ст. 125 ЗК України України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Верховний Суд у справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права.
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов`язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину може бути отримано спадкоємцями у нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів. Нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зобов`язаний перевірити, окрім інших, документи, що підтверджують час та місце відкриття спадщини.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, як за законом, так і за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Молодіжненської селищної ради Сімферопольського району про визнання права власності на нерухоме майно, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258-260, 263 -265, 268, 280-283 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Молодіжненської селищної ради Сімферопольського району про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Повний текст рішення суду складений 19.02.2021.
Суддя: