Справа № 752/6361/21
Провадження № 2-з/752/591/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Сторожено С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» про визнання недійсними в частині договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 752/6361/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Інвестстандарт») про визнання недійсними в частині договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2020 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року відкрито провадження в указаній справі, постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

23 червня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 752/6361/21, у якій заявник просить на час розгляду справи забезпечити позов шляхом зупинення виконання виконавчого напису № 722, вчиненого 03 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. на договорі іпотеки № PCL-400/262/2007, укладеного 22 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та стягнення за виконавчим листом Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2020 року у справі № 2-717/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 14 січня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-717/11 ухвалено заочне рішення за позовом ТОВ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-400/262/2007 від 22 серпня 2007 року в сумі 1 818 577 грн. 51 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1 664 072, 95 грн; заборгованості зі сплати процентів - 134 504,56 грн; пені -20 000 грн, а а також по 910 грн судових витрат з кожного.

17липня 2017 року Апеляційним судом Миколаївської області вказане заочне рішення залишено без змін.

09 жовтня 2019 року Верховним Судом прийнято постанову, якою заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року № ML-400/262/2007 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В іншій частині заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року залишено без змін.

Рішення набрало законної сили 09 жовтня 2019 року.

03 лютого 2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконавчий лист для виконання.

Крім того, 03 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. здійснено виконавчий напис №722 на договорі іпотеки № PCL-400/262/2007, укладеному 22 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , відносно квартири АДРЕСА_1 )

06 серпня 2019 року приватним виконацем Телявським відкрито ВП №59723319 на підставі виконавчого напису №772, виданого 03 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1

15 січня 2021 року на адресу позивача надійшов лист від ТОВ «ОТП Факторинг» від 13 листопада 2020 року № 10773/1 року з повідомленням про відступлення права вимоги за кредитним договором №ML-400/262/2007 від 22 серпня 2007 року на користь ТОВ «ФК «Інвестстандарт».

У вищевказаних виконавчих провадженнях замінено стягувача на ТОВ «ФК «Інвестстандарт», продажа кредитного портфелю якому оскаржується.

Таким чином, на думку заявника, можуть бути стягнуті з позивача грошові кошти та реалізовано майно неправомочній особі - ТОВ «ФК «Інвестстандарт», що в подальшому призведе до суттєвого порушення прав позивача.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом установлено, що предметом даного позову у справі № 752/6361/21 є визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 29 червня 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в частині пункту «Переліку кредитних договорів, що входять до кредитного портфеля» додатку № 1, що стосується відступлення від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 серпня 2007 року №МІ_-400/262/2007; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в частині пункту 280, що стосується відступлення від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 серпня 2007 року №МІ_-400/262/2007; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, купівлі-продажу кредитного портфеля від 12 листопада 2020 року до договору іпотеки №РСІ_- 400/262/2007 від 22 серпня 2007 року.

Тобто, безпосередньо стосовно виконавчого напису № 722, вчиненого 03 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., зупинити виконання якого просить заявник, та щодо виконавчого листа від 03 лютого 2020 року Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 2-717/11, зупинити стягнення за яким просить заявник, спору майнового характеру між сторонами не існує.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у справі № 752/6361/21.

З огляду на наведене та враховуючи, що у заяві про забезпечення позову заявник не посилається на наявність реального спору між позивачем та відповідачами щодо виконавчого напису № 722, вчиненого 03 березня 2014 року, та виконавчого листа від 03 лютого 2020 року Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 2-717/11, зупинити виконання яких просить заявник, та на обставини на його підтвердження і про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у справі № 752/6361/21, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» про визнання недійсними в частині договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2021 року.

Суддя І. А. Кахно