Справа № 643/4218/21
Провадження № 2/643/3216/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Тимош О.М.,

за участю секретаря судового засідання Холод К.В.,

представника позивача Борбунюк О.О.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 13 вересня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1748.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з зареєстрований 13 вересня 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що з березня 2019 року кожен з подружжя живе окремим життям та несумісністю характерів, спільного господарства не ведуть і мають різний бюджет та місце проживання. Сімейне життя різні погляди на сімейне життя. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб носить суто формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо. На час звернення з позовом до суду спір щодо майна між сторонами відсутній, спору щодо місця проживання неповнолітнього сина немає.

21.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив вжити заходів щодо примирення подружжя та призначити строк для примирення до шести місяців, зупинити провадження у справі. У відзиві відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги. Відповідач вважав неможливим застосування до даної ситуації норм ст.106 СК України. Відповідач наголошує, що фактично вони з позивачем проживають окремо з жовтня 2020 року, коли позивач орендувала квартиру та переїхала. Вважав цей момент суттєвим для вирішення справи. Сам факт окремого проживання сторін не вважав достатньою підставою для задоволення позову. Відповідач зазначає, що у них з дружиною погляди на життя, сімейні відносини та обов`язки переважно збігаються. Погодився, що спільного бюджету вони з позивачем не мають, проте зазначив, що цей факт багато років влаштовував їх обох, вони вважали, що так зручніше. Відповідач не погодився з тим, що сімейне життя не склалося, сім`я фактично припинила існування, а шлюб носить суто формальний характер.

16 березня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 28.04.2021 задоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення строком на 2 місяця.

29.06.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав за можливе зберегти сім`ю.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

Сторони по справі з 13 вересня 2003 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 виданим 13 вересня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції актовий запис №1748. Під час державної реєстрації позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с.5).

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 25 серпня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції (а.с.9).

В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали різні погляди сторін на сімейне життя, обов`язків подружжя один перед одним, спільне господарство сторони не ведуть.

Суд не може достовірно встановити час припинення шлюбних відносин, оскільки позивачем зазначено березень 2019 року, відповідачем жовтень 2020 року. Проте суд зазначає, що якнайменше біля семи місяців сторони проживаю окремо, не підтримують шлюбних відносин. Наданий судом строк для примирення подружжя не вплинув на бажання позивача розірвати шлюб, заяви про відмову від позову від позивача до суду не надійшло.

За змістом ч.1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Вимогами ч.3, ч.4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення.

Водночас суд зауважує, що до даних правовідносин не підлягають застосуванню норми ст.106 СК України, оскільки регулюють правовідносини щодо розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей.

З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу у задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 13 вересня 2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1748 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м.Харкова.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 30 червня 2021 року.

Суддя О.М.Тимош