ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» червня 2021 року

м. Харків

справа № 621/2389/16-ц

провадження № 22ц/818/4460/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Тичкової О. Ю.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року в складі судді Бібіка О.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про вселення, який в подальшому уточнив.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного суду від 17 липня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 07 червня 2021 року.

18 червня 2021 року під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову.

Заява мотивована тим, що він більше не підтримує свої заявлені позовні вимоги до відповідачів, у зв`язку із добровільним виконанням ними його вимог в позасудовому порядку.

Просив врахувати, що станом на момент подання цієї заяви він більше не підтримує позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та вселення, заявлені ним в розглядуваній позовній заяві від 01 грудня 2016 року, та повернути йому 50% від сплаченого ним судового збору, а саме: 50% від сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру в розмірі 275,60 грн; 50% від сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 413,40 грн; 50% від сплаченого ним судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 551,20 грн.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, судова колегія вважає, що заява ОСОБА_1 про відмову від позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про відмову від позову, спір між сторонами врегульовано позасудовим шляхом, свої позовні вимоги він більше не підтримує.

Сторона на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, одним з яких є право позивача на відмову від позову.

Заява ОСОБА_1 про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позовних вимог заявнику зрозумілі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відмову від позову не вбачається.

Що стосується повернення частини сплаченого судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції справу по суті розглянуто, у зв`язку з чим підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 275,60 грн, немає.

Частинами 1 та 2 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі апеляційної скарги та касаційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 826,80 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 27 липня 2018 року, та в розмірі 1102,40 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 19 серпня 2019 року (а.с.154 том 1, а.с.1 том 2).

На підставі викладеного, судова колегія вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги та касаційної скарги, а саме 1440,75 грн.

Враховуючи вищевикладене, 50% судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, що складає 413,40 грн, та 50% судового збору, сплаченого ним за подання касаційної скарги, що складає 551,20 грн, підлягає поверненню йому з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 373, п.3 ч.1 ст. 374, ст. ст. 381, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити частково та прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про вселення.

Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про вселення закрити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 413,40 грн, що є 50% судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги за квитанцією Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» № 0.0..1 від 27 липня 2018 року.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 551,20 грн, що є 50% судового збору, сплаченого ним при поданні касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного суду від 17 липня 2019 року за квитанцією Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» № 0.0..1 від 19 серпня 2019 року.

В частині повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 275, 60 грн за подання позовної заяви немайнового характеру відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О. Ю. Тичкова

Повний текст ухвали складено 29 червня 2021 року.