Справа № 373/862/20
Номер провадження 2/373/269/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Переяслав

Переяслав - Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Опанасюк І.О.,

при секретарі Олійник Ю.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Представник позивача - ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом та просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 9000 гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що вироком Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.11.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України із призначенням йому покарання у виді штрафу.

Потерпілою у вказаному вище кримінальному провадженні, була визнана ОСОБА_3 .

В позові представник позивача зазначає, що в ході кримінального провадження цивільний позов не заявлявся, строк позовної давності не сплинув, і посилаючись на обставини, встановлені вироком Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.11.2017 (справа №373/1424/17), а також норми ст.ст. 23, 1167, 1168, 1177 Цивільного кодексу України, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов, заперечив проти задоволення вимог ОСОБА_3 .

Сторони в обґрунтування вимог та заперечень, заявили в ході підготовчого судового засідання про доцільність допиту свідків.

У вступному слові сторони та їх представники пояснили наступне.

Представник позивача зазначила, що обставини вчинення відповідачем протиправних дій 02.07.2017 встановлені вироком Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.11.2017 (справа №373/1424/17), який набрав законної сили, та не потребують доведення, в контексті факту вчинення відповідачем протиправних дій по відношенню до відповідача, а також часу, способу та обставин їх вчинення.

ОСОБА_1 вказала, що позивачу, протиправними діями відповідача заподіяна моральна шкода, яка полягає в перенесенні емоційного стресу внаслідок протиправних дій, ОСОБА_4 . Наслідками емоційного стресу та переживань стала дестабілізація артеріального тиску, порушення режиму сну та необхідність приймати заспокійливі ліки.

На даний час позивач, зі слів її представника відчуває образу, оскільки відповідач не вибачився.

Позивач пояснила, що вона на даний час проживає в м. Києві. До м. Переяслав приїжджає не часто, оскільки з відповідачем вони є сусідами, та ОСОБА_3 відчуває дискомфорт, під час випадкових зустрічей з ОСОБА_4 на вулиці.

Також, ОСОБА_3 пояснила, що випадок застосування до неї фізичного насильства трапився вперше в житті. В ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , вона не зверталась із цивільним позовом, оскільки вважала, що ОСОБА_4 вибачиться, та вони можливо примиряться. Однак, позивач стверджує, що зухвала поведінка відповідача не дає їй приводу для можливості примирення. Такий стан конфлікту, ще більше її пригнічує. Просила задовольнити позов.

В ході вступного слова, представник відповідача заперечив проти задоволення вимог позивача. Невизнання позовних вимог ґрунтується на недоведеності, на думку адвоката Романенка Г.П. не тільки розміру, а й факту заподіяння моральної шкоди позивачу.

ОСОБА_2 тож вказав, що з моменту побиття позивача відповідачем, пройшло три роки. Жодних медичних довідок позивач суду не надала. Вважає факт заподіяння моральної шкоди надуманим. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що є донькою позивачки. Про обставини 02.07.2017 знає зі слів матері. Очевидцем подій не була. Про наслідки цього конфлікту повідомила, що ОСОБА_3 показувала синець на руці, після подій була в шоковому стані. Скаржилась на відчуття страху перед імовірним побиттям з боку ОСОБА_4 . Після інциденту у матері погіршився сон та артеріальний тиск.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що він є сином ОСОБА_3 . Також дізнався про конфлікт зі слів матері. Знає що був суд, та відповідача притягнули до відповідальності. Зазначає, що матір не заявляла цивільного позову, тому що вважала, що ОСОБА_4 вибачиться. В перші місяці після інциденту у ОСОБА_3 підвищився тиск, потрібно було приймати заспокійливе, оскільки погіршився сон.

Показання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , представник відповідача просив не враховувати. Вважає, що родичі позивачки є упередженими, та їх показання не відповідають дійсності.

У суду відсутні підстави для визнання показань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недостовірними доказами, оскільки саме посилання на родинні відносини між позивачем та свідком не може бути підставою для сумніву в показаннях свідка.

Судом оцінюються показання за принципом логічності та послідовності їх викладення, з урахуванням обставин, які встановлені вироком суду та не оспорюються сторонами, суд вважає, що показання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідають вимогам ст. 79 ЦПК України.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 повідомила, що 02.07.2017, коли ОСОБА_4 гнав корову на пасовище, позивач стояла з дерев`яною палицею біля свого двору, між ними виник конфлікт та ОСОБА_4 та намагався вирвати з її рук палицю. Не вирвавши палицю з рук, він вдарив потерпілу по правій руці, в якій вона тримала палицю, палицею, яку тримав в своїй руці. ОСОБА_7 надала допомогу ОСОБА_3 , а саме принесла ліки корвалол оскільки позивачу було погано. Безпосередньо свідком конфлікту свідок не була. Вийшла на вулицю та побачила ОСОБА_3 в поганому стані. Зі слів позивача дізналась про обставини конфлікту. Додала, що позивач боїться ОСОБА_4 до сих пір.

Свідок ОСОБА_8 показала, що знає позивача та відповідача дуже давно. Знає, що декілька років тому, між сторонами був конфлікт. До цього жили мирно. На запитання адвоката ОСОБА_2 , свідок показала, що не бачила змін в емоційному стані позивача.

Свідок ОСОБА_9 відомостей, які стосуються предмету спору, суду не повідомила.

Свідок ОСОБА_10 відомостей, що стосуються предмету спору не повідомив.

З письмових доказів, наявних в матеріалах цивільної справи, вбачається наступне.

З копії вироку від 06 листопада 2017 року ухваленого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, вбачаєтеся, що ОСОБА_4 02.07.2017 близько 07 год. 15 хв. ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_3 один удар по зовнішній поверхні третини правого передпліччя дерев`яною палицею, яку тримав в правій руці.

Згідно висновку судово-медичного експерта №93 від 10.07.2017 тілесні ушкодження у виді синця на правому передпліччі ОСОБА_3 по зовнішній поверхні, який спричинений від дії тупого предмета, та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В ході розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю. Був притягнутий судом до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України (Справа № 373/1424/17).

Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, дії ОСОБА_4 02.07.2017, по відношенню до ОСОБА_3 , протиправність яких встановлена вироком суду дійсно мали місце (а.с. 9-10).

Представником позивача додано до справи ряд документів, зокрема: характеристики позивача (а.с. 11-12), копія колективної скарги (а.с.13).

Зазначені документи характеризують позивача, та дають певну інформацію, щодо дотримання правил добросусідства відповідачем, натомість не дають суду інформації про предмет спору, а відтак, є неналежними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України.

Представником відповідача, в свою чергу долучено довідку виконкому Переяславської сільської ради від 31.07.2020 про те, що відповідач до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.24), акт обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_4 (а.с.25), характеристику з місця проживання відповідача (а.с.26), а також довідку про доходи ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що відповідач є пенсіонером, та його пенсія за шість місяців складає 11137 грн. 28 коп. (а.с.28).

Долучені ОСОБА_2 письмові докази дають інформацію про особу відповідача, умови його проживання та доходи.

Оцінюючи письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши показання свідків, пояснення позивача, а також доводи представників сторін, суд прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України встановлена вироком Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду від 06.11.2017 (справа № 373/1424/17).

Факт вчинення кримінально караного діяння саме ОСОБА_4 , як і обставини його вчинення, стороною відповідача не заперечувалась, та з урахуванням ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд вважає доведеними.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, що також зазначене в п.п. 9.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та інше.

Суд, з урахуванням обставин встановлених вироком Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду від 06.11.2017 (справа № 373/1424/17), показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вважає доведеним складу делікту, тобто наявність шкоди, протиправної поведінки, причинний зв`язок між ними, тобто моральна шкода заподіяна позивачу внаслідок заподіяння тілесного ушкодження неправомірними діями ОСОБА_4 , має місце, але її розмір повинен бути істотно зменшений.

Суд, визначаючи розмір стягнення моральної шкоди, повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відтак суд оцінивши докази подані сторонами, вважає, що негативні зміни стану здоров`я позивача, про які вказує ОСОБА_3 та її представник, мали б бути підтверджені лікарськими довідками, із зазначенням відповідного діагнозу, історії хвороби та інформації, яка дасть суду змогу встановити зв`язок між емоційним стресом та його наслідками.

В той же час, наявність емоційних переживань та стресу, змін в звичайному способі життя ОСОБА_3 після конфлікту, що стався 02.07.2017 між нею та ОСОБА_4 , з урахуванням спричинення позивачу тілесного ушкодження, необхідності звернення до правоохоронних органів та суду, з урахуванням показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дійсно має місце.

При цьому, при заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ) від 12 липня 2007 року.

Таким чином, враховуючи характер правопорушення, підтвердження стороною відповідача наявності моральної шкоди, тривалості та характеру моральних страждань які зазнав позивач в частині змін звичайного способу життя (емоційні страждання пов`язані з усвідомлення пошкодження здоров`я, порушення сну, необхідності звернення до правоохоронних та судових органів), того факту, що в позовній заяві та в ході судового розгляду справи, позивач та її представник звертали увагу на складові моральної шкоди, її наявність, однак жодним чином не обґрунтували її саме в розмірі заявленому в позові, суд дійшов висновку, з урахуванням принципу розумності та справедливості, що розмір моральної шкоди слід в даному випадку визначити в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.00 коп.

Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає, що позивач, в силу п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, та відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, сума судового збору стягується з відповідача на користь держави.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" ст. ст. 14, 81, 82, 263 - 265 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , проживаюча по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , проживаючий по АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

Рішення суду не проголошувалось в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

СУДДЯ: І.О. Опанасюк