Справа №473/3633/20 Головуючий суду першої інстанції Лузан Л. В.
Провадження №22-ц/812/440/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.,

без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року, ухвалене об 11 год 31 хв під головуванням судді Лузан Л. В. в приміщенні суду в м.Вознесенськ Миколаївської області, повний текст якого складено 24 грудня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визначення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду вищезазначений позов до ОСОБА_3 , який обґрунтовувала наступним.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2013 року на її користь з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 червня 2013 року і до їх повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на її утримання припинилося, а розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 склав 1/6 частину від усіх видів доходу відповідача.

Посилаючись на положення ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, ОСОБА_1 просила визначити на утримання доньки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_3 вказував, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини від його доходу є справедливим. Сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від свого доходу у нього немає можливості у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та станом здоров`я. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач після досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття не зверталася до суду із позовом про визначення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , з 01 листопада 2013 року та у подальшому їх стягнення проводиться за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на ОСОБА_4 , а саме у розмірі 1/6 частки, тому відсутні підстави для застосування положень ч.3 ст.183 СК України, а вимог, передбачених ст.192 СК України, позивачем заявлено не було.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

Обґрунтовуючи свого скаргу, позивач зазначала, що положеннями ч.3 ст.183 СК України не передбачено строку, протягом якого можливе подання позову про визначення розміру аліментів (визначення частки). Тобто стягувач аліментів в разі досягнення старшою дитиною повноліття не обмежений в часі для звернення до суду з таким позовом. Крім того, після досягнення повноліття старшою донькою на її утримання також стягувалися аліменти у зв`язку з продовженням нею навчання, тому позивач не зверталася до суду з позовом про визначення розміру аліментів на меншу доньку. Також позивачем наголошено на тому, що положення ч.3 ст.183 СК України не пов`язують можливість визначення розміру аліментів на інших дітей, після досягнення старшим повноліття, з необхідністю враховувати інші обставини, зокрема, можливість боржника сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж приходилося на меншу дитину до цього часу (на відміну від випадків збільшення розміру аліментів за позовом стягувача).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначав на відсутності підстав для її задоволення та законності й обґрунтованості рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положення статей 180, 181, 182 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з нормами статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2013 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01 червня 2013 року і до досягнення ними повноліття.

На підставі вищезазначеного рішення суду Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ІНФОРМАЦІЯ_3 донька сторін ОСОБА_4 досягла 18 років, у зв`язку з чим з відповідача на утримання доньки ОСОБА_5 почали стягуватися аліменти у розміри 1/6 частки його доходів.

02 листопада 2017 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням нею навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до довідки Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 26.11.2020 позивач з 16 березня 2020 року зареєстрована як безробітна.

З представлених відповідачем документів випливає, що він має статус учасника бойових дій, з 2018 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, 21.01.2020 був звільнений з військової служби у запас, оскільки не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. Згідно з випискою із медичної карти ОСОБА_3 , він має хронічне обструктивне захворювання легень без порушення функції, остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз, сколіоз, артралгію плечових суглобів без порушення функції.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є правильним.

Як викладено вище ч.3 ст.183 СК України регламентує, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

У даній справі старшій дитині сторін виповнилося 18 років у 2013 році. Позивач з позовом про визначення розміру аліментів на меншу доньку у цьому році не зверталася, а тому відповідно до викладених вимог закону на утримання доньки ОСОБА_5 з відповідача стягувалися аліменти у розмірі 1/6 частки його доходів.

У 2020 році позивач звернулася з таким позовом до відповідача і просила визначити розмір аліментів у сумі ј частки його доходів.

Викладене свідчить, що позивач просить збільшити розмір аліментів, який утримується з відповідача.

У такому разі обставинами, якими одержувач аліментів повинен керуватися при зверненні до суду є обставини, які визначені статтею 192 СК України щодо матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін.

Разом з тим, позивач при зверненні до суду обґрунтовувала позовні вимоги виключно досягненням старшою дитиною повноліття, недостатністю стягуваної суми аліментів на утримання доньки, нерегулярністю сплати аліментів відповідачем.

Натомість відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, надав докази того, що його матеріальне становище та стан здоров`я не покращилися з 2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки його висновок про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Посилання позивача на те, що положення ч.3 ст.183 СК України не пов`язують можливість визначення розміру аліментів на інших дітей, після досягнення старшим повноліття, з необхідністю враховувати інші обставини, зокрема, можливість боржника сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж приходилося на меншу дитину до цього часу (на відміну від випадків збільшення розміру аліментів за позовом стягувача), колегія суддів вважає безпідставними.

Системний аналіз вказаної норми та статті 192 СК України свідчить, що стягувач аліментів може звернутися з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, якщо один з них досяг повноліття. Однак, якщо у позові йде мова про збільшення розміру аліментів, то вступають у дію правила про доведення обставин можливості сплати платником аліментів більшої суми аліментів.

Норми ч.3 ст.183 СК України фактично є роз`ясненнями як треба діяти батькам та виконавцю рішення суду у випадку досягнення повноліття одним з дітей, на яких аліменти стягнуті єдиною часткою від заробітку (доходу) матері чи батька.

Зміст вказаної норми регламентує, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто, хоч стягувач аліментів, хоч платник аліментів може після досягнення одним з дітей повноліття звернутися з позовом до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, а отже, це може бути позов як про збільшення розміру аліментів, так і про зменшення. У випадку, якщо з таким позовом ніхто не звернувся, то аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів ще раз наголошує на тому, що висновок районного суду про безпідставність позову ОСОБА_1 є правильним.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Оскільки позивач при поданні апеляційної скарги сплатила судовий збір у сумі 1261,50 грн, але вона є особою, яка в силу вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то вказана сума судового збору підлягає поверненню їй ГУ Д ержавної казначейської служби України в Миколаївській області як помилково сплачена.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року без змін.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1261,50 грн., сплачений за подання апеляційної скарги за квитанцією №71584 від 25 січня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.