ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/169/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Заставенко М.О.

з секретарем судового засідання Долею М.А., Проценко Я.Б.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик», Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» (далі по тексту - ЖБК «Захисник», Відповідач-1), «ОСВ Практик» (далі по тексту- ТОВ «ОСВ Практик», Відповідач -2) про визнання майнового права на частку в об`єкті незавершеного будівництва та права на отримання в натурі об`єкта інвестування.

Позов обґрунтований наступними обставинами. 14.11.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «ОСВ Практик» був укладений договір купівлі-продажу відповідно до умов якого ОСОБА_1 придбала у товариства майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому 20.06.2014 між ЖБК «Захисник» (замовник) та TOB «ОСВ ПРАКТИК» (генеральний підрядник) було укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2. За цим договором генпідрядник зобов`язався на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою - АДРЕСА_2 . Запланований термін введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3-й квартал 2015 року. Пунктом 1.2 вищевказаного Договору передбачено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу « Захисник », замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведено в пункті 1.3 Договору. ЖБК «Захисник» створений для організації будівництва житлового будинку за будівельною адресю: АДРЕСА_2 , з певною кількістю членів кооперативу, відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1183 від 16.07.2013. Поточна вартість майнових прав на вказану квартиру на дату підписання договору купівлі-продажу від14.11.2014 становить 275 850,00 грн. та додатково за поліпшення 136 057,00 грн., а всього 411 907,00 грн. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, сплативши 411 907,00 грн. TOB «ОСВ ПРАКТИК», про що є відповідна довідка. При цьому, відповідач не виконує умови договору. Дані обставини свідчать про невизнання відповідачами факту переходу майнових прав до позивача, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки на даний момент не існує жодного документа, який може бути доказом отримання позивачем майнових прав на об`єкт нерухомості, що у свою чергу є грубим порушенням прав та інтересів позивача. На даний момент будівництво житлового будинку не закінчено, об`єкт в експлуатацію не введено, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, тим самим порушуючи умови договору. 15.07.2019 ЖБК «Захисник» звернувся листом до ТОВ «ОСВ Практик», яким повідомив про односторонню відмову від своїх зобов`язань за договором, розірвання його та анулювання майнових прав на помешкання та приміщення, зазначені в п.1.2 договору. На підставі викладеного просила визнати за позивачем майнові права на частку в об`єкті незавершеного будівництва у розмірі проінвестованої квартири за будівельним номером АДРЕСА_1 та передати квартиру в натурі.

Ухвалою суду від 06.11.2019 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено у підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.11.2019 в порядку забезпечення позову накладений арешт та заборонено відчуження проінвестованої квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (3 поверх, двокімнатна квартира, загальною площею 61,30 кв.м), заборонено ТОВ «ОСВ «Практик», ЖБК «Захисник» та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати правочини щодо відчуження квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (3 поверх, двокімнатна квартира загальною площею 61,30 кв.м), кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2020 ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06.11.2019 скасовано в частині накладення арешту на квартиру та відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.11.2020 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2019 в нескасованій частині та постанову Київського апеляційного суду від 20.02.2020 залишено без змін.

16.06.2020 представник відповідача ТОВ «ОСВ Практик» надав до суду заяву про визнання позову.

30.06.2020 представником відповідача Головненко Д.О. надано відзив на позов у якому відповідачем позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. 20.06.2014 Договір на капітальне будівництво № 2, укладений між ЖБК «Захисник» та ТОВ «ОСВ Практик», встановлює, що генеральний підрядник мав завершити будівельні роботи та передати будинок у термін до 01.09.2015. Разом з тим, роботи за договором ТОВ «ОСВ Практик» не виконано, будинок не введено в експлуатацію та не передано у власність кооперативу. Крім того, договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2 не визначає підстав набуття ТОВ «ОСВ Практик» майнових прав на обєкт незавершеного будівництва. На час дії договору, ТОВ «ОСВ Практик» коштів інвесторів залучено не було. Відтак, відсутні підстави вважати, що на виконання договору були набуті ТОВ «ОСВ Практик» майнові права. Представник відповідача вказує, що на реалізацію майнових прав має право лиже ЖБК «Захисник», як замовник будівництва. Позивач не є членом кооперативу ЖБК «Захисник», відтак не має права звертатись до суду з заявленими позовними вимогами. Зважаючи на відсутність правовідносин між позивачем та ТОВ «ОСВ Практик» позивач не яваляється інвестором будівництва будинку АДРЕСА_2 , договір купівлі продажу майнових справ від 14.09.2015 є нікчемним, відтак обраний спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Окрім того, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності.

17.09.2020 в підготовчому засіданні за участі позивача та представника відповідача 1, ухвалою суду занесеною до журналу судового засідання закрито підготовче засідання та розгляд справи призначено по суті.

08.12.2020 представником ЖБК «Захисник» до суду подано клопотання про долучення доказів по справі.

08.06.2021 в судовому засіданні за участі позивача, клопотання представника ЖБК «Захисник» залишено буз задоволення.

07.06.2021 до суду надійшло клопотання представника ЖБК «Захисник» про відкладення розгляду справи призначеного на 08.06.2021 в зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, уточнила, що в позовній заяві була допущена описка в площі проінвестованої квартири, яка відповідно до договору становить 61,30 кв.м.

Представник ТОВ «ОСВ Практик» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ЖБК «Захисник» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, за відсутності жодних підтверджень зайнятості представника відповідача в іншій справі його неявка визнана судом не поважною.

Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяви сторін, вважає за можливим провести розгляд справи за наданими доказами, задовольнивши позовні вимоги частково виходячи з наступного.

20.06.2014 між ЖБК «Захисник» (замовник) та TOB «ОСВ ПРАКТИК» (генеральний підрядник) було укладено Договір генерального підряду на капітальне будівництво №2, за умовами якого генпідрядник зобов`язувався на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 1.2 вищевказаного Договору передбачено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу « Захисник », замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведено в пункті 1.3 Договору.

14.11.2014 між ТОВ «ОСВ Практик», в особі керівника Миколюка В.М. та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., реєстраційний №713.

За умовами пункту 1.4 зазначеного договору купівлі-продажу майнових прав від 14.11.2014 визначено, що документами, які будуть підставою для отримання покупцем свідоцтва про право власності на квартиру є цей договір купівлі - продажу майнових прав, довідки про оплату в повному обсязі вартості об`єкту продажу, акт приймання-передачі квартири, технічний паспорт.

За приписами п.1.3 договору запланований термін введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3-й квартал 2015 року.

Покупцем здійснено оплату 411 907,00 грн., що становить 100 % вартості майнових прав на квартиру № 184 , про що свідчить відповідна довідка з ТОВ «ОСВ Практик» (а. с. 10).

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що ним виконано умови договору щодо оплати вартості квартири у повному обсязі, однак отримати свідоцтво про право власності на квартиру не вдається за можливе, оскільки в запланований термін закінчення будівництва даний об`єкт будівництва не завершено та не введено в експлуатацію.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

За приписами ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку.

При цьому, нормами ч.ч.7 та 8 п.50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, визначено, що у разі коли завершення будівництвом об`єкту містобудування та державної реєстрації прав на такий об`єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013 р., особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об`єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення прав власності на такий об`єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна його адреса не змінювалася); затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий з моменту набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

У Постанові № 6-98цс13 від 02.10.2013 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт.

Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за договором, сплативши грошові кошти 411 907,00 грн., у визначеній у договорі сумі, у зв`язку із чим за умовами договору набув майнових прав щодо об`єкта нерухомості, зокрема права на отримання в подальшому у власність спірної квартири.

Запланований термін введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3-й квартал 2015 року.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

За приписами ч.3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно із ст. 851 ЦК України, підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником

Згідно із ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно до ст. 876 ЦК України, власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до ст. 880 ЦК України, віднесення ризику випадкового знищення або випадкового пошкодження об`єкта будівництва на замовника або підрядника до його прийняття замовником встановлюється відповідно до вимог закону, крім випадків, коли це сталося внаслідок обставин, що залежали від замовника.

Доводи позивача про те, що до завершення будівництва об`єкта нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт, є такими, що гуртуються на законі.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові № 14-461 цс19 від 09.10. 2019.

Позивач приєднався до будівництва квартири АДРЕСА_1 на стадії будівництва, до введення будинку в експлуатацію, на момент дії нормативно-правових актів, які по-різному регулюють сферу правовідносин, що виникають з приводу залучення коштів фізичних осіб на етапі будівництва відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав, який укладено відповідно Цивільного Кодексу України. Підстави залучення коштів від інших фізичних осіб на стадії будівництва врегульовані ЗУ «Про кооперацію», ЗУ «Про інвестиційну діяльність» та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з правочинів, укладених між замовником та підрядником відповідачі не заперечують факт інших джерел фінансування капітального будівництва, ніж пайові внески, тобто залучення коштів не лише відповідно до ЗУ «Про кооперацію». Разом з тим, ЖБК «Захисник» не визнає майнових зобов`язань перед іншими фізичними особами, які брали участь у фінансуванні будівництва в період діяльності ТОВ «ОСВ Практик», посилаючись на ЗУ «Про кооперацію» та відсутність членства. Таким чином позивач позбавляється майнових прав у складі невведеного в експлуатацію об`єкта будівництва, які у нього виникли з моменту укладення договору - купівлі-продажу майнових прав. Враховуючи, що будинок, розташований за будівельною адресою по АДРЕСА_2 належить ЖБК «Захисник» для позивача, який не є членом кооперативу існує ризик з моменту розірвання договору між підрядником і замовником порушення майнових прав на об`єкт будівництва, квартиру АДРЕСА_1 . З урахуванням сплати коштів у розмірі 441 907,00 грн. право позивача підлягає захисту внаслідок зобов`язання, що відповідає вимогам Цивільного Кодексу України, оскільки договір купівлі-продажу майнових прав не було оскаржено ЖБК «Захисник» в судовому порядку.

Суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги в частині визнання майнових прав позивача є обґрунтованими та доведеними.

Твердження відповідача ЖБК «Захисник» про відсутність у ТОВ «ОСВ Практик» повноважень щодо укладання договорів купівлі-продажу майнових прав не заслуговують на увагу, оскільки генеральний підрядник не є власником майна та не може розпоряджатись майном, яке належить замовнику, а саме ЖБК «Захисник». Пунктом 1.2. Договору генерального підряду на капітальне будівництво №2 від 20.06.2014 сторони погодили, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів ЖБК «Захисник» замовник надає право генеральному підряднику залучати кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведений в договорі. Квартира № 186 наявна в цьому переліку. Відповідно до додаткової угоди від 03.11.2014 до Договору генерального підряду на капітальне будівництво №2 від 20.06.2014 замовник передає генеральному підряднику частину своїх функцій, що виключно стосуються організації фінансування будівництва помешкань та приміщень, перелік яких наведено в п. 1.2. Договору. Фінансування може здійснюватися за рахунок власних коштів генерального підрядника та/або за рахунок залучених коштів від фізичних та юридичних осіб (кредитів, інвестиційних угод, договорів купівлі-продажу майнових прав тощо). Згідно з п. 2. Цієї Додаткової угоди генеральний підрядник набуває майнові права на помешкання та приміщення перелік яких наведено в п. 1.2. Договору.

Відтак, замовник будівництва надав генеральному підряднику повноваження на укладання відповідних договорів.

Згідно зі ст. 656 ЦК України майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав. За договором купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно з усіма притаманними йому властивостями, а майнові права на ще не існуюче майно, яке може стати таким при сукупності всіх передбачених будівельною документацією обставин. Законодавець не обмежує власника майнових прав на нерухоме майно в здійсненні будь-яких не заборонених законом операцій щодо цих прав, в тому числі щодо уступки права вимоги (цесії) за такими договорами.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, згідно з якою договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В договорі купівлі-продажу майнових прав на нерухомість має бути зазначено, що покупець придбаває майнові права на конкретну квартиру чи будинок, має бути роз`яснено зміст цих прав, тобто які саме майнові права передаються покупцю (повинно бути чітко зазначено, що після введення будинку чи квартири в експлуатацію передається покупцю у власність; також чітко і однозначно має бути описаний порядок такої передачі) та регламентовано, з якого моменту покупець стає власником майнових прав на нерухомість. Окрім цього договір купівлі-продажу майнових прав має містити чітко визначену саму квартиру/будинок (кінцевий об`єкт), а саме: а) будівельна адреса об`єкта; б) номер приміщення згідно з будівельною нумерацією; в) поверх; г) площа загальна і жила; ґ) кількість кімнат.

Доводи представника відповідача ЖБК «Захисник» про те, що Договір генерального підряду на капітальне будівництво №2 від 20.06. 2014 та додаткові угоди до нього не є доказом передачі повноважень щодо відчудження нерухомості іншим особам від ЖБК «Захисник» до ТОВ «ОСВ Практик», суд не приймає до уваги оскільки Сторонами було чітко визначено перелік квартир та способи залучення грошових коштів для будівництва. Вказаний договір та додаткові угоди до нього не було визнано недійсними.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Даною нормою Основного Закону України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. ст. 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною 2 визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду щодо порушення прав позивача.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, придбання позивачем майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та невизнання ЖБК «Захисник» умов Договору купівлі-продажу майнових прав, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права щодо визнання майнових прав за ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру будівельний номер 184, на третьому поверсі, загальною площею 61,30 кв.м у житловому будинку АДРЕСА_1 , як частину в об`єкті незавершеного будівництва згідно з договором купівлі - продажу від 14.11.2014 забезпечить поновлення прав та захист від незаконних посягань у майбутньому, а відтак позов за заявленими вимогами підлягає задоволенню.

Представник відповідача ЖБК «Захисник» посилається на пропущення позивачем строку позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності в даному випадку рахується з моменту порушення строку здачі об`єкта будівництва в експлуатацію, тобто строк позовної давності слід рахувати з 01.11.2015, наступного дня після закінчення встановленого п.1.3 та п.п. 2.2.1, п.2.2. Договору строку передачі об`єкта в експлуатацію.

Разом з тим, позивач відповідно до позовної заяви вказує про те, що 15.07.2019 ЖБК «Захисник» звернувся з листом за вих. №20 до директора ТОВ «ОСВ «Практик» ОСОБА_3 та повідомив про те, що відповідно до рішення загальних зборів членів ЖБК «Захисник», згідно із протоколу №02 від 04.07.2019, ЖБК «Захисник» в односторонньому порядку відмовляється від зобов`язань та розриває Договір, посилаючись на ч.2 ст. 849 ЦК України. Саме в цьому листі зазначено про те, що у зв`язку з розірванням ЖБК «Захисник» Договору майнові права на помешкання та приміщення, вказані в п.1.2 Договору анулюються.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Позивач звернулась до суду з позовом 28.10.2019, посилаючись на те, що повідомлення про анулювання договорів суперечить договірним відносинам, які склались між сторонами. Таким чином, строк позовної давності у позивача починається з моменту отримання листа, а не з моменту порушення терміну введення об`єкта в експлуатацію, тому не є порушеним відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, а відтак підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає.

Вимоги позовної заяви щодо визнання за позивачем права на отримання в натурі об`єкта інвестування квартири за будівельним номером 184, третій поверх, двокімнатна квартира загальною площею 61,30 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 , суд залишає без задоволення, оскільки вважає достатнім та ефективним способом захисту визнання майнових прав за позивачем, що відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Крім того вимоги про визнання за позивачем права на отримання в натурі квартири є передчасними, оскільки право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а оскільки будівництво у житловому будинку АДРЕСА_2 не завершено, підстав для задоволення вимог в цій частині суд не вбачає.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь держави у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при поданні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 211, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 власником майнових прав в об`єкті незавершеного будівництва на двокімнатну квартиру будівельний номер 184, на третьому поверсі, загальною площею 61,30 кв.м у житловому будинку АДРЕСА_2 , (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051) у розмірі профінансованого внеску в сумі 411 907,00 грн. згідно з договором купівлі - продажу майнових прав від 14.11.2014.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСВ ПРАКТИК», , адреса: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, 6 кв. 80.

Відповідач: Житлово-будівельний кооператив «Захисник», , адреса: м. Київ, вул. Бориспільська, 19.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Заставенко М.О.

Повний текст рішення виготовлено 25.06.2021