Номер провадження: 22-ц/813/3874/21
Номер справи місцевого суду: 495/2600/18
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи,заяви ОСОБА_1 про призначення у справі повторної судової експертизи, про виклик свідків та про визнання неналежним доказом висновку експерта № 139у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області,про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2019 року,

встановив:

20 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів громадянського стану ГТУЮ в Одеській області, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучений орган опіки і піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (т.1, а.с.23-23).

14 серпня 2018 року позивач змінив підставу позову і остаточно просив суд: виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису №112 від 04.02.2015 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.67-68).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 31.12.2013 року між ним і відповідачкою було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2015 року по справі № 495/9092/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач також вказав, що згідно позову у справі № 495/9092/14-ц причиною розірвання шлюбу стала подружня зрада ОСОБА_2 та її заяви про те, що у неї наявні два сексуальні партнери.

Також позивач вказав, що по вищевказаній цивільній справі відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала проти позову, та згідно її особистої заяви просила суд розглянути справу у її відсутність, з позовом була згодна. У зв`язку з цим, судом було встановлено, що подружжя припинили шлюбні відносини з березня 2014 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що на час розгляду справи про розірвання шлюбу від 17.12.2014 року та набрання чинності рішенням суду ОСОБА_2 була вагітна та ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину

Позивач також вказав, що після розірвання шлюбу він взагалі не бачився з ОСОБА_2 , тому що виїхав до Республіки Білорусь та про народження дитини йому було невідомо. Після приїзду до України ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 зареєструвала нібито їхню дитину від шлюбу ОСОБА_3 і батьком вказала його ОСОБА_1 .

Ця інформація стала відома позивачу під час виконання заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2015 у справі № 495/7118/15-ц, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, оскільки не вважає, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, 14.08.2018 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Так, позивач ОСОБА_1 просив залишити без розгляду його позовні вимоги про те, що він ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вимоги щодо виклику в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також щодо призначення у справі судової медичної генетичної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи є він батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.86).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2018 року у справі була призначена судово-генетична експертиза, на вирішення якої були поставлені питання:

чи є кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Провадження у справі на час проведення судової експертизи було зупинено (т.1, а.с.100-101).

Згідно Висновку експерта ООБСМЕ № 139 від 17.01.2019 року, що надійшов до суду 31.01.2019 року, внаслідок проведеної оцінки достовірності результатів генетичного аналізу вказано на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим передбачуваним батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,999999 %. Тобто молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач у справі, може являтись біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,999999%; таким чином батьківство практично доведено (т.1, а.с.106-112).

21.02.2019 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення доказів, в якій він просив призначити у справі повторну судово-генетичну експертизу, на вирішення якої ставити ті ж самі питання, проте доручити її іншій експертній установі, а також витребувати у справі додаткові докази (т.1, а.с.126-128).

Ухвалою того ж суду від 01 березня 2019 року заява про призначення у справі повторної експертизи було задоволено (т.1, а.с.138-140).

Проте, постановою Одеського апеляційного суду від 13.06.2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , вищевказана ухвала суду була скасована, справа направлення до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1, а.с.176-179). При цьому, суд апеляційної інстанції в постанові вказав, що матеріали справи не мають доказів, які б протирічили висновку судового експерта № 139, а тому підстави для призначення у справі повторної експертизи відсутні.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі від 08.01.2020 року ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2019 року, та постановлення нового, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Крім того, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а також його представник за довіреністю ОСОБА_7 подав до суду апеляційної інстанції заяву про призначення у справі повторної судово-генетичної експертизи, на розв`язання якої просив поставити 2 питання:

чи є кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? (т.2, а.с.69-72).

Також заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 та за довіреністю його представник ОСОБА_7 просили викликати до суду апеляційної інстанції для допиту в якості свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (т.2, а.с.73-74).

Крім того, заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 надали заяву про визнання неналежним доказом висновок експерта ОНІСД № 139 (т.2, а.с.77-80).

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 10.02.2021 року, на 13.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (т.2, а.с. 129, 147-154).

Крім того, через повернення поштової кореспонденції, направленої на адресу позивача ОСОБА_1 (т.2, а.с. 151-152), апеляційним судом була витребувана адресна довідка про місце його реєстрації (т.2, а.с. 155).

08.02.2021 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований з 17.09.12 року за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.156-157).

Однак, за вказаною адресою поштова кореспонденція так і не була отримана позивачем ОСОБА_1 , оскільки направлення поштової кореспонденції на адресу відповідача повернулось з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.2, а.с. 151).

У відповідності до ч.1 ст. 131 ЦПК України повістка-повідомлення ОСОБА_1 , вважається доставленою.

Крім того, представник позивача адвокат Попов В.Б. аналогічним чином повідомлений про час і місце судового засідання (т.2. а.с.153-154).

Більше того, адвокат Попов В.Б. 02.02.2021 року звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про розгляд його клопотання про призначення експертизи в його відсутність, та у випадку відмови в призначенні експертизи відкласти судове засідання, призначене на 10.02.2021 року, на 13.00 год. на іншу дату, для його ознайомлення з додатковими документами, які маються в матеріалах справи (т.2, а.с. 158-159).

Разом з тим, представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Сорокалет С.І. вже вдруге звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про розгляд справи без його участі та без участі відповідачки ОСОБА_2 (т.2, а.с.125-126, 160-161).

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року, з наступними змінами (т.2, а.с. 162), тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, а також те, що дана справа в суді апеляційної інстанції перебуває майже рік, а також те, що всі учасники повідомлені про час і місце судового засідання, проте не надали суду заяви про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», колегія суддів вирішила слухати справи у відсутність її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому колегією суддів враховано, що представник позивача адвокат Попов В.Б. 17.07.2020 року вже подавав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи був відкладений з 22 липня 2020 року, на 10 лютого 2021 року, на 13.00 год. (т.2, а.с.124, 128). Зазначеного часу було достатньо для ознайомлення ОСОБА_7 і його довірителя позивача ОСОБА_1 з матеріалами справи у повному обсязі, враховуючи також, що адвокат ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_2 , про що ним особисто зазначено в його заявах (т.2, а.с.124, 159).

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є ухвала суду, є 15.02.2021 року.

Вирішуючи питання по заявам заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 та його представника по довіреності ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні заяв, виходячи з наступних обставини.

Так, що стосується заяви про призначення у справі повторної судово-генетичної експертизи, на розв`язання якої представник позивача просив поставити 2 питання:

чи є кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? (т.2, а.с.69-72), то колегія суддів зазначає, що у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для призначення у справі повторної судово-генетичної експертизи, так як у суду апеляційної інстанції не викликає сумнівів обгрунтованість проведеної по справі судово-генетичної експертизи № 139 від 17.01.2019 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Вирішуючи дану заяву, апеляційний суд виходить із того, що згідно вказаного Висновку судово-генетичної експертизи, проведений молекулярно-генетичний аналізом ДНК, згідно якого батьківство позивача по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджено на 99,999999%.

У зв`язку з цим, та враховуючи, що інші матеріали справи не суперечать вказаному експертному дослідженню, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для призначення у справі повторної судової експертизи.

Аналогічні правові позиції викладені і в постанові Одеського апеляційного суду від 13.06.2019 року, якою була скасована ухвала суду першої інстанції від 01 березня 2019 року про призначення у справі повторної судової експертизи (т.1, а.с.176-179).

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини вважаються встановленими і доказуванню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У зв`язку з викладеними обставинами, у суду апеляційної інстанції також відсутні правові підстави для визнання висновку експерта ООБСМЕ № 139 неналежним доказом у справі.

Також колегія суддів не вбачає правових підстав для виклику для допиту в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , так як ці показання є суб`єктивними, в той час як позовні вимоги ОСОБА_1 спростовуються об`єктивними доказами, що маються в матеріалах справи.

Крім того, колегією суддів враховано, що позивач ОСОБА_1 в суді першої інстанції фактично відмовився від виклику вказаних осіб в судове засідання для допиту їх в якості свідків (т.1, а.с.86).

Що стосується клопотання ОСОБА_1 та його представника за довіреністю ОСОБА_7 про витребування у справі доказів, то воно було задоволено ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2020 року при відкритті апеляційного провадження у справі (т.2, а.с.89-90).

Керуючись ст.ст. 90, 110, 113, 182, 222, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про призначення у справі повторної судово-генетичної експертизи, про виклик свідків та про визнання неналежним доказом висновку експерта ОНІСД № 139відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра