КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

Справа №759/6929/20 Головуючий у 1 інстанції: Шум Л.М.

Провадження №22-з/824/577/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

22 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 997 587,50 грн

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року залишено без змін.

24 травня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 17 800 грн за надану професійну правничу допомогу.

14 червня 2021 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відмову в ухваленні додаткового рішення. Зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення подана протягом семи днів, що не відповідає закону; деталізований розрахунок витрат не узгоджується з Актом виконаних робіт; під час дебатів відповідач заявила про стягнення витрат на правову допомогу без конкретної суми; підтвердження витрат у сумі 17 800 грн подано після розгляду апеляційної скарги; заява є безпідставною, оскільки сторони є інвалідами ІІ групи, а згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України витрати компенсуються за рахунок держави.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Дадіверіна Л.І. підтримали подану заяву, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Пащенко В.М. заперечували проти задоволення заяви, просили відмовити в її задоволенні.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви.

Частиною першою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року залишено без змін.

Сторонами не заперечується, що 18 травня 2021 року ОСОБА_1 під час дебатів було заявлено про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

24 травня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 17 800 грн за надану професійну правничу допомогу. (а.с. 126-145 т. 2)

За положеннями ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, заява ОСОБА_1 подана у перший робочий день після вихідного дня, на який припадає закінчення строку, що не суперечить положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

До заяви про ухвалення додаткового рішення додано Договір №01/05/2020 про надання правової/правничої допомоги від 15 травня 2020 року, укладений між адвокатом Дадіверіною Л.І. та ОСОБА_1 , Додаткову угоду від 18 травня 2021 року до Договору №01/05/2020 від 15.05.2020 про надання правової/правничої допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5557 від 26 лютого 2015 року, деталізований розрахунок витрат на правничу допомогу від 18 травня 2021 року, акт прийняття-передачі наданих послуг по справі №759/6929/20 у Київському апеляційному суді від 18 травня 2021 року, платіжна квитанція на суму 17 800 грн та довідка про вартість правничої допомоги №01/05-21-д від 18 травня 2021 року. (а.с. 129-140 т. 2)

Також у матеріалах справи міститься ордер серії КВ №481057 на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді адвокатом Дадіверіною Л.І. (а.с. 203 т. 1)

Відповідно до п. 2, 5 Додаткової угоди від 18 травня 2021 року сторони домовилися, що розмір гонорару адвоката за надання ним клієнту правової/правничої допомоги визначається на основі процесуальних норм, якими передбачено вчинення адвокатом, як представником клієнта відповідних процесуальних дій, складання та подання до суду відповідних процесуальних документів та типового плану - кошторису витрат на правничу допомогу адвоката, з яким клієнт ознайомлений та отримав його примірник у письмовому вигляді, що підтверджується підписом клієнта в Договорі та в цій Додатковій угоді. При цьому Клієнт окремо повідомлений адвокатом, погоджується та незаперечує, що вартість однієї години роботи адвоката складає 800 грн, а конкретний розмір гонорару адвоката обчислюється та визначається з урахуванням цього в Деталізованому розрахунку витрат на правничу допомогу за зазначеним вище Договором №01/05/2020 від 15.05.2020.

Сторони також узгодили сплату клієнтом адвокату гонорару за позитивний результат по справі (гонорар успіху), який складає фіксовану суму у розмірі 5 000 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів вважає, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі 17800 грн є завищеними, не є реальними та розумними, а відтак зменшує розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, до 11 200 грн.

Однак, у ч. 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до копії довідки до акту МСЕК серії AB №0644575 з 13 грудня 2016 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності безстроково.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про стягнення з Держави Україна в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200 грн.

Щодо відсутності попереднього розрахунку судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині 2 статті 134 ЦПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі №909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі №910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі №922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі №922/3812/19.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Держави Україна в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200 (одинадцять тисяч двісті) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 червня 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко