Провадження № 2/761/2525/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
26 травня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Рибака М.А.
за участю секретаря Савенко О.І.
представника позивача Дроненко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
В липні 2020 року Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про стягнення заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 245 214,80 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.05.2017 року об 07 год. 05 хв. у м. Києві по на перехресті вул. Петлюри та бульвара Т.Шевченка, керуючи автомобілем «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 8.7.3 (е) та 8.16 ПДР та здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_3 (військовий номер НОМЕР_4 ), під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень. Згідно Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2018 року у справі № 761/46904/17, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до Звіту № 82-D/31/3 від 27.08.2018 року сума матеріального збитку, завданого власникові автомобілю позивача, становить 345214,80 грн. Рішенням Господарського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року у справі № 910/184/19 з ПрАТ «Київської страховий дім» на користь ВЧ НОМЕР_1 стягнуто 100 000 грн. страхового відшкодування. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню решта суми заподіяної шкоди, а саме 245214,80 грн.
Ухвалою суду від 18.08.2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просив суд про його задоволення.
повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2017 року о 07 год. 05 хв. в м. Києві на перехресті вул. Петлюри та бульвара Т. Шевченка, керуючи автомобілем «Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та при увімкненні для його напрямку руху червоний сигнал світлофору, що забороняє рух, не зупинив керований транспортний засіб перед розміткою стоп-лінією та продовживши рух виїхав на перехрестя, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався на зелений сигнал світлофору, що призвело до механічних пошкодження обох транспортних засобів, чим водій ОСОБА_2 порушив п. 8.7.3 (е) та п. 8.16 ПДР.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.02.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_3 (військовий номер НОМЕР_4 )отримав механічні пошкодження.
Відповідно до технічного талону, транспортний засіб «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_3 (військовий номер НОМЕР_4 ) експлуатується військовою частиною НОМЕР_5 , та перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно звіту № Звіту № 82-D/31/3 від 27.08.2018 року сума матеріального збитку, завданого власникові автомобілю «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 345214,80 грн.
Рішенням Господарського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року у справі № 910/184/19 з ПрАТ «Київської страховий дім» на користь ВЧ НОМЕР_1 стягнуто 100 000 грн. страхового відшкодування.
Різниця між фактичними витратами на відновлення автомобіля та страховим відшкодуванням складає 245214,80 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
Згідно до стаття 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала
Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як вбачається зі змісту п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, «У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.», тобто, особа яка проводить огляд пошкодженого транспортного засобу лише у разі потреби проводить виклик зацікавлених осіб.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки сума страхової виплати є недостатньо для покриття завданої позивачу матеріальної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди (345 214,80 грн.) і страховою виплатою (100 000, 00грн.) має бути сплачена безпосередньо відповідачем у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України, що складає 245 214,80 грн.
Крім того відповідачем на корить позивача мають бути сплачені витрати для проведення оцінки майнової шкоди в розмірі 3 678,22 грн.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3796,00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 82, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 245214,80 грн. та 3678,22 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Військова частина НОМЕР_1 : АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .
ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .
СУДДЯ М. А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено 31.05.2021 року.