Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2318/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Довгий І.І.

за участю секретаря судового засідання Калюшик О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Єрьомкін І.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 100322,50 грн. В обґрунтування позову посилаються на те, що між відповідачем ОСОБА_2 та ТзОВ «Вендор-Фінанс» 21.04.2017 року укладено договір про надання фінансового кредиту №РВ01-00046ДК на суму 20000 грн. та 24.04.2017 року укладено договір про надання фінансового кредиту №РВ01-00049ДК на суму 20000 грн. Одночасно з укладенням основних договорів 21.04.2017 року було укладено з ОСОБА_3 та 24.04.2017 року з ОСОБА_4 договори поруки, згідно яких відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зобов`язуються відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з договорів про надання фінансового кредиту та нести солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання ОСОБА_2 забезпеченого зобов`язання. 19.12.2018 року між ТзОВ «Вендор-Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено договір про відступлення прав вимоги, до боржників за кредитними договорами. В подальшому між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фінасова компанія «Прайм Альянс» 19.12.2018 року укладено договір відступлення права вимоги відповідно до якого сторони домовились, що в порядку та на умовах визначених даним договором цемент передає цесіонарію, а цесіонарій набуває належне цементові права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі право на до рахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором. В зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язання за кредитним договором, станом на 19.12.2018 року має заборгованість на загальну суму 100322,50 грн. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Отже, у разі порушення зобов`язання ОСОБА_2 щодо сплати коштів, дана заборгованість має бути погашена поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Представник позивача заявою позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити .

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подали.

Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 21.04.2017 року між ТзОВ «Вендор-Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового кредиту, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 20000 грн. строком з 21.04.2017 року до 16.04. 2018 року .

24.04.2017 року між ТзОВ «Вендор-Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового кредиту №РВ01-00049 ДК, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 20000 грн. строком з 2.04.2017 року по 19.04.2018 року.

Кредит надається позичальнику для його особистих потреб. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 18,3% за його користування на умовах, передбачених цим договором. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З досліджених платіжних документів видаткового касового ордеру від 21 квітня 2017 року та 24.04.2017 року вбачається, що позивач на виконання умов укладеного сторонами договору видав відповідачу грошові кошти у сумі, обумовленій договором.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань 21 квітня 2017 року між ТзОВ «Вендор-Фінанс» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, 24.04.2017 року між ТзОВ «Вендор-Фінанс» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно даних договорів поручителі зобов`язалася відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 та нести солідарну відповідальність перед кредитодавцем.

19.12.2018 року відповідно до договору відступлення права вимоги №19/12/18 ТзОВ «Вендор-Фінанс» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» права вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі право на до рахування штрафних санкцій на умовах передбачених Кредитним договором.

В подальшому 19.12.2018 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги №19/12/18-ВП. Відповідно до п.1.1 Договору та додатку №1 до договору відступлення права вимоги цедент передає, а цесіонарій набуває належне Цедентові права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі право донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором.

ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс»19.12.2018 року направило ОСОБА_2 повідомлення про відступлення прав вимоги на користь ОСОБА_1 , в зв`язку з чим усі свої зобов`язання за кредитом ОСОБА_2 має виконуватись на користь нового кредитора ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 19.12.2018 року ОСОБА_2 має заборгованість по кредитному договору РВ01-00046 від 21.04.2017 року в сумі 49484,11 грн., заборгованість по кредитному договору РВ01-00049 від 24.04.2017 року в сумі 50838,39 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору ( частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Пунктом 11 ч.1 ст. 21 вказаного Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з матеріалів справи, з укладанням договору відступлення права вимоги №19/12/18-ВП, відбулась заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитними договорами на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерними є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор- банк або інша фінансова установа.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 року ( справа № 909/968/16) та в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року ( справа № 465/646/11).

Представник позивача в своєму позові посилається на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено договір цесії, а не договір факторингу.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно п.1.2 Договору про відступлення права вимоги №19/12/18- ВП від 19 грудня 2018 року, відступлення права вимоги за кредитним договором розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення (передачі) права вимоги включаючи, але не обмежують право вимоги сплати основного зобов`язання за кредитом, право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі встановленому кредитним договором нараховані станом на дату укладення цього договору, право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі встановленому Кредитним договором, право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання або неналежного виконання боржниками умов Кредитного договору, яке виникне та/або може виникнути в майбутньому, після укладення цього договору в розмірі встановленому кредитним договором, право вимоги інших платежів відповідно до умов кредитного договору, яке виникне та/або може виникнути в майбутньому після укладення даного договору.

Договір про відступлення права вимоги №19/12/18- ВП від 19 грудня 2018 року містить ознаки факторингу, оскільки до нового кредитора переходить не лише право вимоги щодо сплати суми заборгованості, а також право вимоги відсотків, неустойки, штрафів та інших платежів, які можуть виникнути в майбутньому.

За цим договором Новий кредитор одержує право ( замість Кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань та право нараховування доходів за кредитом за основним договором та всіма договірними забезпеченнями.

З наведеного вище слідує, що до нового кредитора перейшли не лише вимоги зі сплати боргу, але й право вимоги, які випливають з кредитного договору.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність у позивача правових підстав вимагати у відповідача виконання зобов`язання за кредитним договором, тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 549, 554, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 247, 263, 265, 280 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_4 ) про стягнення боргу в розмірі 100322,50 коп. та судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: