УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 664/3448/19

Провадження №2-з/664/5/21

12 лютого 2021 року м. Олешки

Суддя Цюрупинського районного суду Херсонської області Сіденко С. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за їхнім позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки і піклування Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області про розірвання договору та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

До Цюрупинського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки і піклування Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області про розірвання договору та стягнення коштів.

Позивачі, після подання до суду позовної заяви, подали заяву про забезпечення позову, де зазначили, що існують ризики відчуження спірного будинку на користь інших осіб, оскільки в будинку проживають сторонні особи, які повідомили, що мають намір купувати цей будинок.

Заявники просили суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За змістом ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушуваних чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Водночас згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

У процесі вивчення позову по справі і відповідно до ст.151-153 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність задоволення вимог в забезпеченні позову шляхом, який вказано позивачем при подачі заяви про забезпечення позову, оскільки в разі незабезпечення позову можуть бути порушені права сторін по справі, так як у разі відчуження будинку на користь інших осіб до вирішення справи буде утруднено виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що застосування заходів у вигляді накладення арешту на житловий будинок та заборони його відчуження, не позбавляє права на його використання, житловий будинок продовжує перебувати у володінні та користуванні власника.

Також, суд звертає увагу, що застосування заходів у вигляді накладення арешту на житловий будинок не позбавляє права на його використання, житловий будинок продовжує перебувати у володінні та користуванні власника.

У зв`язку з цим, з метою забезпечення позову по справі і відповідно до ст.151-153 ЦПК України, суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог в накладенні арешту на майно та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 149 153, 157 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку - задовольнити повністю.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку.

Копію цієї ухвали направити на адресу Відділу державної реєстрації та надання адміністративних послуг виконавчого комітету Олешківської міської ради за адресою: вулиця Гвардійська, 30, м. Олешки Херсонської області для виконання, сторонам по справі для відома.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. І. Сіденко