Справа № 724/1784/20
Провадження № 2/724/145/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Бабій Ю.В.

за участю сторін: представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 листопада 2016 року він позичив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кошти в сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) дол. США у борг для використання їх в інтересах сім`ї. Вказана сума коштів була отримана ОСОБА_3 30.11.2016 року, що підтверджується розписками. Строк повернення коштів відповідно до розписки був визначений до 01.12.2017 року. Неодноразово він звертався до ОСОБА_3 щодо повернення йому позичених коштів, однак безрезультатно. 26 жовтня 2020 року, він звернувся до відповідачів з листом-вимогою про порушення ними зобов`язань та запропонував у п`ятнадцяти денний термін виконати взяті на себе зобов`язання та не допускати до звернення до суду з такого роду позовною заявою.

Підтримуючи вищевикладене просив задовольнити позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів на його користь борг у сумі 35000 доларів США та судові витрати в справі.

03.02.2021 року від відповідача ОСОБА_4 на адерсу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить у задовленні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно ОСОБА_3 на виконання договору позики видано розписку ОСОБА_2 відповідно до якої ОСОБА_3 отримав у позику 35000 доларів США із обов`язком повернути їх в строк до 01.12.2017. При цьому вона не заперечувала щодо отримання зазначених коштів від ОСОБА_2 виключно в інтересах їхньої ciм`ї про що нею 30.11.2016 р. було дано письмово згоду, як дружиною ОСОБА_3 . Разом з тим, вона не була присутня при отриманні позичальником коштів, а також її не було відомо про факт отримання коштів її чоловіком ОСОБА_3 від позивача, а також мету їх використання. Після, ніби отримання коштів, їх фінансовий стан не покращився, будь-які придбання в інтересах сім`ї на суму позики вона не бачила, а також не бачила будь-які дії зі сторони ОСОБА_3 в інтересах сім`ї - вкладення, придбання майна, цінних паперів, інвестицій.

Позивач ОСОБА_2 в судове засіданя не з`явився, але його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідаі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, після неодноразового відкладення розгляду справи з метою укладення договору з адвокатом на представництво їх інтересів в суді, але від ОСОБА_6 до суду надійшла заява в якій він просить перенести розгляд справи з причин сімейних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 листопада 2016 року на підставі укладення договору позики позивач ОСОБА_2 надав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в борг в сумі 35000 доларів США. На підтвердження отримання боргу відповідач ОСОБА_3 власноручно написав письмовий, фінансовий документ - розписку, в якій підтвердив отримання ним від позивача ОСОБА_2 грошей в сумі 35000 доларів США, які зобов`ячався повернути до 01 грудня 2017 року, про що зазначив в розписці.

Крім цього, дружина ОСОБА_3 написала власноручно згоду, в якій не заперечила відносно отримання її чоловіком ОСОБА_3 в позику коштів у сумі 35000 доларів США від ОСОБА_2 , оскільки дані кошти використаються в інтересах їхньої сім`ї, що підтвердила відповідачка у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи в розписці написаній відповідачем ОСОБА_3 , останній зобов`язувався повернути суму боргу ОСОБА_2 в розмірі 35000 доларів США до 01.12.2017 року, проте станом на день звернення до суду відповідач борг позивачу так і не повернув та ухиляється від повернення суми боргу до цього часу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Судом під час розгляду справи, не встановлено належних та допустимих доказів, і такі не надані суду, що відповідач в дійсності не отримував від позивача суму коштів, зазначену у розписці.

При цьому, наявність таких правовідносин сторін не спростовує факт укладення договору позики та реальність цього договору, оскільки в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Відповідач таку презумпцію не спростував, договір позики з 2016 року не оспорив.

При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями ст. 545 ЦК України свідчить про те, що зобов`язання з повернення позики позичальником до цього часу не виконано.

Окрім того, судом встановлено, що знаходження оригіналу розписки у позикодавця свідчить про непогашення боргу позичальником перед ним, та не доведено відповідачем, що кошти від позивача він не отримував.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

При цьому, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року.

Тобто, стягнення судом в рахунок повернення боргу саме в іноземній валюті, як те зазначено в розписці є правомірним.

Крім цього, згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Як встановлено судом, дружина ОСОБА_3 написала згоду, в якій не заперечила відносно отримання ОСОБА_3 в позику коштів у сумі 35000 доларів США від ОСОБА_2 , оскільки дані кошти використовуватимуться в інтересах їхньої сім`ї. Те, що предмет позики використовувався в інтересах сім`ї підтверджує інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.02.2021, з якого вбачається, що за ОСОБА_4 в 2019 році було зареєстровано житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, тобто спростовуються твердження її відзиву. Крім цього, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не з`явивлися в судове засідання будучи належним чином повідомлені, про дату, час та місце розгляду справи, для спростування набуття майна після позики в інтересах сім`ї.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути солідарно суму боргу за договором позики в розмірі 35000 доларів США, що згідно офіційного курсу станом на 15.06.2021 року становить 944849 (дев`ятсот сорок чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять) грн. 50 коп.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в розмірі 9850,00 грн., а саме по 4925 грн. з кожного.

На підставі викладеного, та керуючись ч. 1 ст. 259, ст. ст. 526, 530, ст. ст. 1046 -1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 57-60, 141, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77, 78, 80, 89, 141, 263-265 України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики від 30.11.2016 року на суму 35 000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу станом на 15.06.2021 року становить 944849 (дев`ятсот сорок чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 9850,00 грн., а саме по 4925 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.06.2021 року

Суддя: О.Г. Єфтеньєв