ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року м. Київ

справа № 2-13/11

провадження № 88-ц/824/46/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів -Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського Апеляційного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про поділ домоволодіння в натурі,

встановив:

У лютому 2006 року ОСОБА_1 , з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в якому просила поділити домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 189,9 кв.м, з житловою - 105,3 кв.м між співвласниками в натурі, виділивши належну їй 1/3 частину домоволодіння, яка складається з наступних приміщень відповідно до даних технічного паспорту з 18 вересня 2007 року: 1-1-коридор площею 4,1 кв.м; 1-2-кухня площею 8,1 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м; 1-4- житлової кімнати площею 7,8 кв.м; 1-5-ванної кімнати площею 4,3 кв.м та приміщення мансарди, яке складається з житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м, а всього загальною площею 57 кв.м з них житловою 40,5 кв.м, а також 1/3 частину споруд №1-3.

Відповідачам виділити в натурі в порядку поділу домоволодіння АДРЕСА_1 належні їм 2/3 частини, які складаються з наступних приміщень: 2-1-коридора площею 5,7 кв.м ; 2-2-коридора площею 5,7 кв.м ; 2-3 житлової кімнати площею 11,0 кв.м ; 2-4 житлової кімнати площею 19,4 кв.м ; 2-5 житлової кімнати площею 9,6 кв.м ; 2-6 кухні площею 9,2 кв.м ; 2-7 санвузла площею 4,1 кв.м та частину мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухні площею 6,7 кв.м; 3-2 житлової кімнати площею 19,6 кв.м; 3-4 ванної кімнати площею 4,1 кв.м; 3-5 прихожої площею 8,9 кв.м; 3-6 житлової кімнати площею 5,2 кв.м, а всього загальною площею 109,2 кв.м з них житловою - 64,8 кв.м, а також сарай під літерою «Б» та погреб під ним, сарай під літерою «Г» та погреб під ним, вбиральню під літерою «В», 2/3 частини споруд №1-3.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Виділено ОСОБА_1 в натурі 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: - 1-1- коридору площею 4,1 кв.м; 1-2 - кухні площею 8,1 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м; 1-4 - житлової кімнати площею 7,8 кв.м; 1-5 - ванної кімнати площею 4,3 кв.м та приміщення мансарди, яке складається з житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі 2/3 частини вказаного домоволодіння, які складаються з приміщень: 2-1-коридора площею 5,7 кв.м; 2-2-коридора площею 5,7 кв.м; 2-3 житлової кімнати площею 11,0 кв.м; 2-4 житлової кімнати площею 19,4 кв.м; 2-5 житлової кімнати площею 9,6 кв.м; 2-6 кухні площею 9,2 кв.м; 2-7 санвузла площею 4,1 кв.м та частину мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухні площею 6,7 кв.м; 3-2 житлової кімнати площею 19,6 кв.м; 3-4 ванної кімнати площею 4,1 кв.м; 3-5 прихожої площею 8,9 кв.м; 3-6 жилової кімнати площею 5,2 кв.м, а всього загальною площею 109,2 кв.м, житловою - 64,8 кв.м, а також сарай під літерою «Б» та погреб під ним, сарай під літерою «Г» та погреб під ним, вбиральню під літерою «В», 2/3 частини споруд №1-3.

В позові до ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі залишено без задоволення.

Ухвалюючи постанову про залишення позову ОСОБА_11 без задоволення апеляційний суд виходив з обставин, встановлених постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, Третя Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності та розподіл домоволодіння, про те, що видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2004 року, не враховує дійсний розмір успадкованого нею нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , а тому дане свідоцтво повинно бути визнано недійсним. Сторони фактично користуються приміщеннями, які були збудовані їх спадкодавцями відповідно до їх часток та врахувавши висновки №968/969 судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 20 лютого 2008 року визнав за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як спадкоємцями померлого ОСОБА_12 , право власності по Ѕ частині за кожною у спірному домоволодінні, а за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 домоволодіння,виділивши кожному з них вищезазначені приміщення.

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, в якій просила постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нову, якою апеляційні скаргиОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обґрунтовуючи заяву позивач посилається на те, що ухвалюючи оскаржувану постанову від 19 жовтня 2020 року, апеляційний суд виходив з преюдиційних фактів, встановлених постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року.

Проте, постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року вищевказана постанова суду апеляційної інстанції від 12 серпня 2020 року у справі № 758/7664/16 була скасована із залишенням в силі рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 серпня 2019 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_12 правонаступником якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було відмовлено.

ОСОБА_1 зазначає, що постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року були встановлені наступні факти:

-висновки суду про те, що ОСОБА_2 правомірно успадкувала 1/3 частину спірного домоволодіння після смерті ОСОБА_14 , є правильними, відтак, відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.20104 року;

-відсутність у матеріалах справи письмової згоди співвласників будинку ( ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ) на створення спільної власності на будинок з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свідчить про недоведеність останніми факту будівництва мансардного поверху за власні кошти.

Отже, заявник вважає, що оскільки висновки та мотиви оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року ґрунтуються на скасованому судовому рішенні та протирічать висновкам суду касаційної інстанції, тому така постанова підлягає скасуванню із ухваленням апеляційним судом нового судового рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чучковська А.В. підтримала заяву про перегляд рішення з підстав та доводів, викладених в ній, просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_16 , представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_17 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 заперечували проти задоволення заяви позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог заяви ОСОБА_1 , приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року було виділено ОСОБА_1 в натурі 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: - 1-1- коридору площею 4,1 кв.м; 1-2 - кухні площею 8,1 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м; 1-4 - житлової кімнати площею 7,8 кв.м; 1-5 - ванної кімнати площею 4,3 кв.м та приміщення мансарди, яке складається з житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі 2/3 частини вказаного домоволодіння, які складаються з приміщень: 2-1-коридора площею 5,7 кв.м; 2-2-коридора площею 5,7 кв.м; 2-3 житлової кімнати площею 11,0 кв.м; 2-4 житлової кімнати площею 19,4 кв.м; 2-5 житлової кімнати площею 9,6 кв.м; 2-6 кухні площею 9,2 кв.м; 2-7 санвузла площею 4,1 кв.м та частину мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухні площею 6,7 кв.м; 3-2 житлової кімнати площею 19,6 кв.м; 3-4 ванної кімнати площею 4,1 кв.м; 3-5 прихожої площею 8,9 кв.м; 3-6 жилової кімнати площею 5,2 кв.м, а всього загальною площею 109,2 кв.м, житловою - 64,8 кв.м, а також сарай під літерою «Б» та погреб під ним, сарай під літерою «Г» та погреб під ним, вбиральню під літерою «В», 2/3 частини споруд №1-3.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі залишено без задоволення.

Ухвалюючи вказану постанову апеляційний суд виходив з того, що постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_2 ) державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині за кожною, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: 2-1 коридор площею 5,7 кв.м., 2-2 коридор площею 5,7 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 11,00 кв.м, 2-4 житлова кімната площею 19,4 кв.м, 2-5 житлова кімната площею 9,6 кв.м, 2-6 кухня площею 9,2 кв.м, 2-7 санвузол площею 4,1 кв.м та мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухня площею 6,7 кв.м, 3-2 житлова кімната площею 19,6 кв.м, 3-3 житлова кімната площею 16,3 кв.м, 3-4 ванною кімнати площею 4.1 кв.м, 3-5 прихожа площею 8.9 кв.м, 3-6 житлова кімната площею 5.2 кв.м, а також сарай під літерою «Б» з погребом під ним, сарай під літерою «Г» з погребом під ним, вбиральня під літерою «В», паркан, ворота, хвіртка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_12 який помер. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з наступних приміщень: 1-1 коридор площею 4,1 кв.м, 1-2 кухня площею 8,1 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 16,4 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 7,8 кв.м, 1-5 ванна кімната площею 4,3 кв.м.

Проте, постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року вищевказана постанова суду апеляційної інстанції від 12 серпня 2020 року у справі № 758/7664/16 була скасована із залишенням в силі рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 серпня 2019 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_12 правонаступником якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було відмовлено (т.7 а.с.20-41).

При цьому Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 ) правомірно успадкувала 1/3 частину спірного домоволодіння після смерті ОСОБА_14 , а відтак, відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.20104 року. Крім того, районний суд, рішення якого залишив без змін Верховний Суд, дійшов висновку, що відсутність у матеріалах справи письмової згоди співвласників будинку ( ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ) на створення спільної власності на будинок з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свідчить про недоведеність останніми факту будівництва мансардного поверху за власні кошти.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 обґрунтовувала її тим, що нововиявленою обставиною, яка стала підставою для перегляду судового рішення апеляційної інстанції, є те, що істотною для справи обставиною є встановлені Верховним Судом у постанові від 17.03.2021 року факти про те, що ОСОБА_2 правомірно успадкувала 1/3 частину спірного домоволодіння після смерті ОСОБА_14 відтак, відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.20104 року, та про те, що відсутність у матеріалах справи письмової згоди співвласників будинку ( ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ) на створення спільної власності на будинок з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свідчить про недоведеність останніми факту будівництва мансардного поверху за власні кошти.

Судова колегія вважає, що ці доводи заяви заслуговують на увагу.

Так, згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, обставини встановлені Верховним Судом у постанові від 17.03.2021 року про те, що ОСОБА_2 ) правомірно успадкувала 1/3 частину спірного домоволодіння після смерті ОСОБА_14 відтак, відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.20104 року, та про те, що відсутність у матеріалах справи письмової згоди співвласників будинку ( ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ) на створення спільної власності на будинок з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свідчить про недоведеність останніми факту будівництва мансардного поверху за власні кошти, є нововиявленими обставинами, оскільки підстави, з яких виходив апеляційний суд під час ухвалення постанови 19 жовтня 2020 року, перестали існувати, оскільки постанова Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року була скасована Постановою Верховного Суду від 17.03.2021 року

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а постанова Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без задоволення з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та виділивши їй в натурі 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , виходив з того, що ОСОБА_2 належить на праві власності 1/3 частина спірного домоволодіння відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом померлої ОСОБА_14 , якій належало на праві власності 1/3 частини будинку на підставі договору дарування від 04.12.1963 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням виконкому Подільської райради депутатів трудящих м. Києва від 16 лютого 1959 року № 111 ОСОБА_12 була надана земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м. для індивідуальної забудови (а.с.3 т.1).

26 березня 1959 року зазначена земельна ділянка була відведена ОСОБА_12 в натурі, про що був складений Акт та План індивідуальної забудови (а.с.4 т.1)

08 квітня 1959 року між позивачем та виконкомом Подільської Ради депутатів трудящих відділ комунального господарства виконкому Подільської Ради депутатів трудящих житлове управління Подільського району м. Києва був укладений договір № 2558 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до п`яти включно. За умовами цього договору відповідач зобов`язався збудувати кам`яний одноквартирний будинок житловою площею 60 кв.м. на три кімнати. По завершенню будівництва, зведені на зеленій ділянці споруди вступають до експлуатації та стають особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією місцевої Ради депутатів трудящих до повної готовності зведених споруд, що оформлюється актом комісії. (п. 9 договору) До повного зведення житлового будинку та визнання комісією місцевої Ради депутатів трудящих годним для експлуатації, «Забудовник» не має права продавати будинок або його частину іншим особам або організаціям без згоди Подільського районного Виконкому місцевої Ради депутатів трудящих ( а.с.5-6 т.1).

Рішенням Виконкому Подільської райради депутатів трудящих № 997 від 21.10.1963 року встановлено, що згідно договору на право забудови № 2558 від 08.04.1959 р. домоволодіння по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_12 , будинок має 60% готовності (збудовано одна кімната і кухня вартістю 1500 крб.), ОСОБА_12 звернувся до виконкому з проханням дозволити йому подарувати 1/3 частину недобудованого будинку рідній сестрі гр. ОСОБА_14 , яка проживає і прописана постійно в АДРЕСА_4 , як піднаймач, ОСОБА_14 своїми коштами допомагає своєму брату гр. ОСОБА_12 в будівництві будинка; ОСОБА_14 має сім`ю 2 чоловіка, працює в депо ім.Красіна, а тому дозволено ОСОБА_12 подарувати своїй сестрі ОСОБА_14 1/3 частину недобудованого бдинку по АДРЕСА_1 готовністю 60% вартістю 1500 крб (а.с.100 т.2).

04 грудня 1963 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , був укладений договір дарування 1/3 частини недобудованого будинку готовністю 60 % за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно до умов договору майбутній житловий будинок повинен бути одноповерховий на три кімнати, однієї кухні. Також у вказаному договорі зазначено, що обдарована ОСОБА_14 бере на себе зобов`язання по будівництву згідно договору з Райжитлоуправлінням Подільського району № 2558 від 8.04.1959 року (а.с.7-8 т.1).

14 жовтня 1976 року працівниками Київського МБТІ було складено технічний паспорт на спірний будинок, відповідно до якого житловий будинок був одноповерховий та складався з двох окремих квартир загальною площею 101,1 кв. м, житловою 64,2 кв. м.

Зокрема, квартира АДРЕСА_3 складалася із коридору площею 4,1, кв. м, кухні площею 8,1 кв. м, та двох житлових кімнат площею 16,4 кв. м та 7,8 кв. м, всього площею 36,4 кв. м, житловою площею 24,2 кв. м; квартира АДРЕСА_5 складалася із двох коридорів площею по 5,7 кв. м кожний, трьох житлових кімнат площею 11,0 кв. м, 19,4 кв. м, 9,6 кв. м, кухні площею 9,2 кв. м, санвузла площею 4,1 кв. м, всього площею 64,7 кв. м, житловою площею 40,0 кв. м.

20 липня 1978 року працівниками Київського МБТІ було складено технічний паспорт на спірний будинок, відповідно до якого крім приміщень першого поверху в будинку вже був облаштований мансардовий поверх, в якому побудовано кухню приміщення 3-1 площею 6,7 кв. м та три житлові кімнати приміщення 3-2 площею 19,6 кв. м, приміщення 3-3 площею 16,3 кв. м, приміщення 3-4 ванної кімнати площею 4,1 кв. м, приміщення 3-5 столової площею 8,9 кв. м, приміщення 3-6 житлової кімнати площею 5,2 кв. м.

13 липня 1984 року працівниками Київського МБТІ було складено технічний паспорт на вказаний будинок, відповідно до якого спірний житловий будинок був побудований ОСОБА_12 та ОСОБА_14 та на час прийняття в експлуатацію складався із ізольованої квартири АДРЕСА_3 , до якої входили приміщення: 1-1 коридору площею 4,1, кв. м, 1-2 кухні площею 8,1 кв. м, 1-3 житлової кімнати площею 16,4 кв. м, 1-4 житлової кіманти площею 7,8 кв. м та 1-5 ванної кімнати площею 4,3 кв. м, всього площа 40,7 кв. м, житлова площа 24,2 кв. м; квартира АДРЕСА_5 складалася з приміщення 2-1 коридор площею 5,7 кв. м, 2-2 коридор площею 5,7 кв. м, 2-3 житлова кімната площею 11,0 кв. м, 2-4 житлова кімната площею 19,4 кв. м, 2-5 житлова кімната площею 9,6 кв. м, приміщення 2-6 кухні площею 9,2 кв. м, приміщення 2-7 санвузла площею 4,1 кв. м, всього площа 64,7 кв. м, житлова площа 40,0 кв. м.

Мансарда, що складалася із приміщень: приміщення 3-1 площею 6,7 кв. м, та 3-2 житлова кімната площею 19,6 кв. м, приміщення 3-3 житлова кімната площею 16,3 кв. м, приміщення 3-4 ванної кімнати площею 4,1 кв. м, приміщення 3-5 прихожа площею 8,9 кв. м, приміщення 3-6 житлової кімнати площею 5,2 кв. м, всього по мансардовому поверху загальна площа 60,8 кв. м, житлова площа 41,1 кв. м (а.с.9-11 т.1).

На підставі вказаного технічного паспорту та правовстановлюючих документів на виділення земельної ділянки, дозволу на будівництво та договору дарування було складено акт прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно з яким вказаний житловий будинок забудовників ОСОБА_12 та ОСОБА_14 прийнято в експлуатацію.

Рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва № 1000 від 28 серпня 1984 року був затверджений акт прийняття будинку до експлуатації по АДРЕСА_1 , який будувався забудовниками ОСОБА_12 та ОСОБА_14 протягом 1959-1984 років та складається з будинку в один поверх з мансардою, містить дві квартири та має загальну площу 166,2 кв.м. з них житлової 105,3 кв.м.(а.с. 45 т.1)

24 вересня 1984 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за номером 25893 ОСОБА_12 було видане реєстраційне посвідчення, згідно з яким останньому на праві особистої власності належить 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.201 т.3). Аналогічне реєстраційне посвідчення на 1/3 частину спірного домоволодіння було видане ОСОБА_14 .

Відповідно до технічного паспорта, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації м.Києва від 15.02.2002 року,будинок АДРЕСА_1 є двоперховим будинком,загальною площею - 182,2 кв.м, житловою площею -105,3 кв.м,підсобні приміщення площею - 60,9 кв.м, площа приміщень, які не враховані в загальну площу-15,0 кв.м, з яких станом на 15.10.2004 року 2/3 частини належить ОСОБА_12 , а 1/3 частина належить ОСОБА_11 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 18 т.1)

За життя, 26 листопада 2002 року, ОСОБА_14 склала заповіт, в якому заповіла належну їй на праві власності 1/3 частину спірного домоволодіння ОСОБА_11 (а.с. 82 т.1).

02 жовтня 2004 року державним нотаріусом Третьої Київської нотаріальної контори ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку span > АДРЕСА_1 . Житловий будинок цегляний, позначений в плані під літерою А житловою площею 105,3 кв.м. (а.с. 19 т. 1).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 3-ю Київською державною нотаріальною конторою та зареєстрованому в реєстрі №2-2173 від 02.10.2004 року (т.1 а.с.88 об.), ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіла ОСОБА_11 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (т.4 а.с.24а) 1/3 частину буд. АДРЕСА_1 : -«Житловий будинок цегляний, позначений в плані під літ. «А», житловою площею - 105.30 кв.м., має при собі слідуючі надвірні будівлі та споруди: сарай з погребом під літ. «Б», вбиральня під літ. «В», сарай з погребом під літ «Г», спорудження №1-3,І.

1/3 житлового будинку належала померлій на підставі Договору дарування, посвідченого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 04.12.1963 року, реєстр №13835, Дублікат якого, видано Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 01.06.1995 року, реєстр № 1-3239 та зареєстрованого в Київсому міському бюро технічної інвентаризації 22.06.1995 року, за № 25893.» (т.1 а.с.88 об.)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6 т.4 ) .

Зі спадкової справи, заведеної нотаріусом 10.10.2014 року (т.5 а.с.2-38), вбачається,що спадкоємцями померлого ОСОБА_12 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які подали заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_12 ..

ОСОБА_5 відмовилась від спадкового майна на користь ОСОБА_3 (а.с.3 т.5).

За життя, в січні 2006 року ОСОБА_12 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_13 (до шлюбу ОСОБА_11 ), який після його смерті підтримували спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на 1/3 та визнання права власності на нерухоме майно.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 09 серпня 2019 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_12 правонаступником якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було відмовлено (т.7 а.с.20-41).

Як вбачається з технічного паспорта, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації м.Києва від 18.09.2007 року, буд. АДРЕСА_1 є двоповерховим будинком загальною площею - 189,9 кв.м, житловою площею - 105,3 кв.м, допоміжні приміщення площею - 84,6 кв.м, з яких 1/3 частина належить ОСОБА_11 .(т.2 а.с.72-82)

Згідно з технічним паспортом, виданим Київським міським бюро технічної інвентаризації м.Києва від 17.08.2012 року, буд. АДРЕСА_1 є двоповерховим будинком, загальною площею - 188,0 кв.м, житловою площею - 105,3 кв.м, допоміжні приміщення площею - 82,7 кв.м., з яких 2/3 частини належить ОСОБА_12 , а 1/3 частина належить ОСОБА_11 .(т.3 а.с.145-150)

З викладеного вбачається, що вищевказані приміщення, які є предметом спору, входять до спадкової маси, які підлягають розподілу в натурі між сторонами.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року було виділено ОСОБА_1 в натурі 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: - 1-1- коридору площею 4,1 кв.м; 1-2 - кухні площею 8,1 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м; 1-4 - житлової кімнати площею 7,8 кв.м; 1-5 - ванної кімнати площею 4,3 кв.м та приміщення мансарди, яке складається з житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі 2/3 частини вказаного домоволодіння, які складаються з приміщень: 2-1-коридора площею 5,7 кв.м; 2-2-коридора площею 5,7 кв.м; 2-3 житлової кімнати площею 11,0 кв.м; 2-4 житлової кімнати площею 19,4 кв.м; 2-5 житлової кімнати площею 9,6 кв.м; 2-6 кухні площею 9,2 кв.м; 2-7 санвузла площею 4,1 кв.м та частину мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухні площею 6,7 кв.м; 3-2 житлової кімнати площею 19,6 кв.м; 3-4 ванної кімнати площею 4,1 кв.м; 3-5 прихожої площею 8,9 кв.м; 3-6 жилової кімнати площею 5,2 кв.м, а всього загальною площею 109,2 кв.м, житловою - 64,8 кв.м, а також сарай під літерою «Б» та погреб під ним, сарай під літерою «Г» та погреб під ним, вбиральню під літерою «В», 2/3 частини споруд №1-3.

Стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 11497 грн. компенсації вартості виділеного майна. В позові ОСОБА_5 відмовлено.

Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27.09.2016 року було вирішено питання про розподіл судових витрат.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг про те, що приміщення переобладнаного горища - мансарди будувалося виключно ОСОБА_21 , а тому це приміщення чи його частина не може входити до спадкової маси ОСОБА_14 та відповідно не охоплюються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину спірного домоволодіння, виданого на ім`я ОСОБА_22 , спростовуються рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.08.2019 року у справі № 758/7664/16-ц, яке набрало чинності, та яким встановлено, що: все домоволодіння АДРЕСА_1 , включаючи приміщення мансарди, з технічними параметрами згідно технічного паспорту на спірне домоволодіння від 13.07.1984 року будувалося співзабудовниками ОСОБА_21 та ОСОБА_14 протягом 1959-1984 років та належить останнім на праві спільної часткової власності в частках 2/3 частини та 1/3 частина. Право спільної часткової власності забудовників на спірне домоволодіння завершене будівництвом виникло з 28.08.1984 року. ОСОБА_2 правомірно успадкувала 1/3 частину спірного домоволодіння після смерті ОСОБА_14 , а тому підстави для визнання недійсним зазначеного свідоцтва відсутні.

Таким чином, позивачка має право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння, яке складається з цілого житлового будинку під літерою «А» (разом з приміщенням мансарди), а також погосподарських споруд.

Доводи апелянтів щодо невірного способу поділу спірного домоволодіння, не заслуговують на увагу, оскільки обираючи варіанти поділу суд першої інстанції обґрунтовано виходив з експертного висновку від 02.03.2010 року і не взяв до уваги висновок експерта КНДІСЕ № 968/969 від 20.02.2008 року, з чим безпідставно не погоджуються відповідачі.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв висновки судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2008 року № 968/969, оскільки:

експерт визначив не дійсну ринкову вартість, як це просив суд, а залишкову вартість будинку у 112 882 грн.;

не врахував погосподарських споруд, як складової частини будинку, ні у вартості будинку, ні під час визначення варіантів його розділу;

вартість спірного домоволодіння станом на 2010 рік є більш об`єктивною, ніж сумнівна «залишкова вартість» станом на 2008 рік.

вказаний висновок суперечить іншим зібраним по справі технічним документам щодо можливості влаштування внутрішніх сходів з квартири АДРЕСА_3 до житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м. (проект, узгоджений у підрозділі МНС та СЕС Подільського району);

експерт ОСОБА_24 у своєму висновку від 20.02.2008 року відповідаючи на запитання про можливість розділу домоволодіння за варіантом, запропонованим ОСОБА_11 , вийшла за межі заданого питання і відповіла на те питання, яке їй не задавали: вона вказала на неможливість організації проходу з приміщень першого поверху до приміщень мансардного поверху через існуючий прохід; суд в своїй ухвалі ставив перед експертом інше питання: «Чи можливо розділити спірне домоволодіння в натурі із виділення сторонам, зокрема приміщень: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 3-3.»

Обрання саме такого способу поділу обґрунтовується тим, що він є максимально наближеним до ідеальних часток.

Так, виділена позивачці в натурі частини спірного домоволодіння, що складається з квартири АДРЕСА_3 та приміщення 3-3, становить 32/100 частини, а розмір ідеальної частки позивачки становить 1/3 частина, повністю відокремлює співвласників будинку, він узгоджується з погодженим проектом влаштування сходів на мансардний поверх.

Наявний в матеріалах справи проект влаштування внутрішніх сходів з житлової кімнати 1-3 площею 16, 4 кв.м. до приміщення мансардного поверху 3-3, виконаний ТОВ «Інженірингова фірма «Проектбудсервіс» та погоджений у встановленому на той час порядку.

Обраний судом варіант розділу спірного домоволодіння в натурі не вимагає від відповідачів матеріальних затрат.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи технічно не існує іншого варіанту розподілу спірного домоволодіння в натурі.

При цьому, зустрічний позов з відповідними альтернативними вимогами про поділ цього домоволодіння відповідачі не заявляли.

Також колегія суддів вважає заслуговуючими на увагу доводи представника позивача що обраний судом варіант розподілу дає можливість у майбутньому співвласникам розділити земельну ділянку в натурі. Так, в позивачки з відповідачками залишається неврегульованим питання розподілу присадибної земельної ділянки в натурі, що буде предметом окремого позову. Але розділ земельної ділянки напряму залежить від способу поділу будинку та погосподарських споруд. Якщо позивачка буде наполягати на виділенні їй частини погосподарських споруд, то виділ в натурі частини земельної ділянки для їх обслуговування буде неможливим через місцерозташування споруд відносно будинку та їх скупченість між собою. Залишення у спільному користуванні принаймні одного квадратного метра землі чи господарських споруд буде підставою для продовження спорів та конфліктів сторін, буде свідчити про порушення ст. 8 Загальної Деларації прав людини ООН, ухваленої 10.12.1948 року, згідно якої кожна людина має право на ефективне відновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законами.

Щодо наявності комунікацій, які поєднують житлову кімнату 3-3 з приміщеннями квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , представник позивача пояснила, що спірне домоволодіння не підключене до централізованого опалення. Замість нього у будинку влаштовані два газові котли, і обидва розташовані на першому поверсі будинку. До кімнати 3- 3 не підключене водопостачання та водовідведення. Отже, позивачка за свій рахунок без жодних перешкод може перепідключи всі комунікації по житловій кімнаті 3-3 до свого водо- , електро- та газо-лічильників. При цьому відповідачки з цього приводу не будуть нести жодних витрат.

За таких обставинах, доводи апеляційних скарг відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висновків суду не спростовують, тому підлягають залишенню без задоволення, а рішення Подільського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 423, 429 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,

постановив :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

РішенняПодільського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про поділ домоволодіння в натурі -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25.06.2021 року

Головуючий:

Судді :