ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 червня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/155/20

Головуючий у першій інстанції Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/972/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Губар В.С.,Скрипки А.А.,

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, (суддя Карпинська Н.М.), ухвалене у м. Городня,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом і просила стягнути з відповідача на її користь суму інфляційних витрат за прострочення сплати боргу, який стягнуто за рішенням суду, у розмірі 118506,49 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 15070,54 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2012 року на користь позивача з відповідача стягнуто борг в рахунок повернення позики в сумі 71910 грн, а також судові витрати в розмірі 719,10 грн, яке перебувало на виконанні у Солом`янському РВ ДВС м. Києва та фактично було виконане 13.12.2019 року. Позивачка вважає, що оскільки рішення суду відповідачкою виконувалось тривалий час, то наявні підстави для стягнення інфляційних втрат та 3% річних з ОСОБА_2 на її користь відповідно до ст. 625 ЦК України за період із 08.10.2012 по 13.12.2019 роки.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи встановлено, що між сторонами виникли правовідносини на підставі розписки, і саме іноземна валюта була предметом договору. Рішення не змінює природи договору між сторонами та його предмету - іноземної валюти. Тому суд не вправі застосувати до таких грошових зобов`язань положення закону в частині нарахування індексу інфляції.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Відповідні правові висновки містяться у постанові ВС від 22 червня 2020 року у справі № 752/10525/16-ц і мають бути застосовані судом при розгляді наведеної справи. Поданий позивачем розрахунок 3% річних на суму 13019,20 грн суперечить матеріалам виконавчого провадження, встановленим обставинам та строку пред`явлених вимог. Позивач ухилилась від участі у судових засіданнях та правом на уточнення розрахунків як письмових доказів не скористалась. Принцип змагальності сторін полягає не тільки в обов`язку учасника довести свої вимоги у встановлений законом спосіб та строк, але і у використанні Відповідачем, як іншою стороною, на свою користь помилок другого учасника судового процесу, що повною мірою узгоджується з приписами ч.4 ст. 12 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задовлення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновків суду щодо неможливості нарахування інфляційних втрат на суму невиконаного зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення, оскільки валютою грошового зобов`язання є іноземна валюта, про що зазначено в договорі позики. Крім того, позивачка вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки розрахунку 3% річних, нарахованих на суму боргу, який міститься в матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Позивач мала можливість надати суду першої інстанції розрахунок нарахованих 3% річних, який би узгоджувався з матеріалами справи. З приєднаним до матеріалів справи розрахунком відповідачка не погоджується, оскільки він проведений без врахування щомісячного зменшення суми боргу. Також відповідач заявляла клопотання про застосування строків позовної давності. Суд вірно при ухваленні рішення вірно виходив з принципу змагальності та безпосередньої подачі доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що відповідно до розписки, яку ОСОБА_2 було написано власноручно, від 1 березня 2011 року, остання отримала в борг 9000 доларів США, які зобов`язувалась повернути ОСОБА_1 на протязі року. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2012 року на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто борг в рахунок повернення позики в сумі 71910 грн, а також судові витрати в розмірі 719,10 грн.( а.с.6)

Зазначене рішення суду перебувало на виконанні у виконавчій службі з 01 жовтня 2012 року по 13.12.2019 року і було завершено внаслідок повного виконання боржником судового рішення та сплати боргу за розпискою у повному обсязі шляхом періодичних платежів в межах сум, визначених до відрахування.( а.с. 7-9)

Отже, предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 1 жовтня 2012 року по 13 грудня 2019 року за невиконання грошового зобов`язання щодо повернення коштів за договором позики, підтверджених рішенням суду.

За змістом частини третьої ст.11 ЦК України та ч.1 ст.13 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, а саме відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора при цьому згідно із частиною другою статті 625 ЦК України виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати основного боргу.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів на отриманні компенсації боржника за не неналежне виконання зобов`язання.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у пунктах 44 та 45, зроблено висновок, що стаття 626 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Грошове зобов`язання між сторонами про стягнення суми коштів за договором позики від 1 березня 2011 року, визначене у гривні за рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2012 року, а отже зобов`язання, яке виникло щодо невчасного виконання рішення суду є акцесорним, додатковим до основного, тому у даному випадку позивачка має право на відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та на отримання компенсації від відповідачки за нененалежне виконання зобов`язання.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 22 червня 2020 року, ухвалену у справі № 752/10525/16-ц, є безпідставними, оскільки ця постанова Верховного Суду прийнята за інших встановлених судами фактичних обставин справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат у зв`язку з тим, що договір позики було укладено в іноземній валюті, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в межах строків позовної давності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зазначено: «до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 21 квітня 2015 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідачів перед банком за Кредитним договором припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Таким чином, помилковим є висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову».

27.05.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.( а.с.53 т.1)

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2012 року про стягнення суми боргу за договором позики було виконано 13.12.2019 року, а з позовом про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України ОСОБА_1 звернулась до суду 28.01.2020 року (а.с. 13 т.1), отже позивачка має право на пред`явлення вимоги про нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних лише в межах строку позовної давності, тобто з 28.01.2017 року по 28.01.2010 року.

Згідно з постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції м. Києва було звернуто стягнення на заробітну плату боржника шляхом проведення утримання із заробітної плати ОСОБА_2 20% та перерахування цих коштів ОСОБА_1 (а.с.146 т.1).

Відповідно до листа Тролейбусно-експлуатаційного депо №3 м. Києва від 20.02.2017 року за № 29, адресованого ДВС Солом`янського РУЮ м. Києва за постановою державного виконавця № 45755755 від 10.12.2014 року, винесеної на підставі виконавчого листа № 2505/1683/2012 від 18.09.2012 року, виданого Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , борг утримувався у розмірі 20% заробітку щомісячно, починаючи з 01.04.2015 року по 17.02.2017 року включно і борг стягувачці ОСОБА_1 станом на 18.02.2017 року складає 53283,01 грн. Стягнення з заробітної плати припинено у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 з роботи. ( а.с.171 т.1)

Доказів наявності іншої суми заборгованості станом на кінець січня 2017 року ніж сума зазначена в листі Тролейбусно-експлуатаційного депо №3 м. Києва від 20.02.2017 року за № 29 в розмірі 53283,01 грн матеріали справи не містять. Зазначені суми сплати боргу позивачем в розрахунку нарахування інфляційних втрат, який проведено ОСОБА_1 , не мають документального підтвердження, а тому не можуть бути взяті судом за основу. Відповідачка також не надала суду доказів сплати нею боргу у відповідні періоди. Таким чином колегія суддів апеляційного суду бере за основу суму боргу, яка існувала станом на 17.02.2017 року в розмірі 53283,01 грн.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 від 26.06.2020 року зазначено, що об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступає від висновків касаційного суду у постановах від 21.05.2019 у справі №916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі №924/532/19 про можливість розрахунку інфляційних збитків за поточний період без урахування інфляційної складової основного боргу за попередній місяць, оскільки це порушує принципи індексації доходів населення, визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженого наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, з дотриманням певної математичної послідовності розрахунку, закладеної у цих нормативних актах.

Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період. З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з методикою розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції).

При зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Відповідно до розпоряджень № 45755755 від 24.10.2017 року начальника ДВС Солом`янського РУЮ м. Києва кошти в сумі 2000 грн; від 14.12.2017 року в сумі 1000 грн були перераховані ОСОБА_1 на погашення боргу ОСОБА_2 . Крім того, відповідно до квитанцій банку ОСОБА_2 сплатила в рахунок боргу кошти: 22.11.2017 року 1000 грн, 26.12.2017 року 2000 грн, 23.01.2018 року 1000 грн, 26.02.2018 року 1000 грн, 02.04.2018 року -1000 грн, 14.05.2018 року 1000 грн, 16.07.2018 року 2000 грн, 24.09.2018 року 1000 грн, 12.11.2018 року 1000 грн, 01.02.2019 року 1500 грн, 25.03.2019 року 2000 грн, 24.04.2019 року 2000 грн, 30.05.2019 року 1000 грн, 20.07.2019 2000 грн, 26.11.2019 року 2010,05 грн, 06.12.2019 року 3077 грн, 06.12.2019 року 25319,61 грн ( а.с.177-179, 190-204).

Колегія суддів апеляційного суду обрахунок інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання проводить наступним чином: січень 2017 року інфляційні втрати не нараховуються, оскільки період обрахунку в межах строків позовної давності починається з 29.01.2017 року (неповний місяць для обрахунку);

лютий 2017 року (53283,01 (розмір заборгованості) х 101,0( індекс інфляції за лютий) : 100) - 53283,01 = 532,83 грн;

березень 2017 року (53815,84 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 101,8( індекс інфляції за березень) : 100) - 53815,84 = 968,68 грн;

квітень 2017 (53815,84 (сума заборгованості з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць періоду, коли погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд) х 100,9( індекс інфляції за квітень) : 100) - 53815,84 = 484,34 грн;

травень 2017 (53815,84 (сума заборгованості з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць періоду, коли погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд) х 101,3( індекс інфляції за травень) : 100) - 53815,84 = 699,61 грн;

червень 2017 (53815,84 (сума заборгованості з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць періоду, коли погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд) х 101,6( індекс інфляції за червень) : 100) - 53815,84 = 861,05 грн;

липень 2017 (53815,84 (сума заборгованості з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць періоду, коли погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд) х 100,2( індекс інфляції за липень) : 100) - 53815,84 = 107,63 грн;

серпень 2017 інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції менше 100% (99,9 ( індекс інфляції за серпень));

вересень 2017 (53815,84 (сума заборгованості з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць періоду, коли погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд) х 102,0( індекс інфляції за вересень) : 100) - 53815,84 = 1076,32 грн;

жовтень 2017 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 2000 грн, отже (54892,16 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 101,2( індекс інфляції за жовтень) : 100) - 54892,16 = 658,71 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 53550,87 ((54892,16 х 101,2 : 100) 2000);

листопад 2017 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1000 грн, отже (53550,87 (залишок основного боргу) х 100,9( індекс інфляції за листопад) : 100) - 53550,87 = 481,96 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 53032,83 ((53550,87 х 100,9 : 100) 1000);

грудень 2017 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 2000 грн, отже (53032,83 (залишок основного боргу) х 101,0( індекс інфляції за грудень) : 100) - 53032,83 = 530,33 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 51563,16 ((53032,83 х 101,0 : 100) 2000);

січень 2018 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1000 грн, отже (51563,16 (залишок основного боргу) х 101,5( індекс інфляції за січень) : 100) - 51563,16 = 773,45 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 51336,61 ((51563,16 х 101,5 : 100) 1000);

лютий 2018 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1000 грн, отже (51336,61 (залишок основного боргу) х 100,9( індекс інфляції за лютий) : 100) - 51336,61 = 462,03 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 50798,64 ((51336,61 х 100,9 : 100) 1000);

березень 2018 (50798,64 (залишок основного боргу) х 101,1( індекс інфляції за березень) : 100) - 50798,64 = 558,79 грн;

квітень 2018 відбулося часткове погашення суми основного боргу у розмірі 1000 грн, отже (51357,43 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 100,8( індекс інфляції за квітень) : 100) - 51357,43 = 410,86 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 50768,29 ((51357,43 х 100,8 : 100) 1000);

травень 2018 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1000 грн, інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції (100,0 ( індекс інфляції за травень)), залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 49768,29 ((50768,29 х 100,0 : 100) 1000);

червень 2018 інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції (100,0 ( індекс інфляції за червень));

липень 2018 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 2000 грн, інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції менше 100% (99,3 ( індекс інфляції за липень)), залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 47420 ((49768,29 х 99,3 : 100) 2000);

серпень 2018 інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції (100,0 ( індекс інфляції за серпень));

вересень 2018 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1000 грн, отже (47420 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 101,9( індекс інфляції за вересень) : 100) 47420 = 900,98 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 47320,98 ((47420 х 101,9 : 100) 1000);

жовтень 2018 (47320,98 (залишок основного боргу) х 101,7( індекс інфляції за жовтень) : 100) - 47320,98 = 804,46 грн;

листопад 2018 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1000 грн, отже (48125,44 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 101,4( індекс інфляції за листопад) : 100) 48125,44 = 673,76 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 47799,2 ((48125,44 х 101,4 : 100) 1000);

грудень 2018 (47799,2 (залишок основного боргу) х 100,8( індекс інфляції за грудень) : 100) - 47799,2 = 382,39 грн;

січень 2019 (48181,59 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 101,0( індекс інфляції за січень) : 100) - 48181,59 = 481,82 грн;

лютий 2019 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1500 грн, отже (48663,41 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 100,5( індекс інфляції за лютий) : 100) 48663,41 = 243,32 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 47406,73 ((48663,41 х 100,5 : 100) 1500);

березень 2019 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 2000 грн, отже (47406,73 (залишок основного боргу) х 100,9( індекс інфляції за березень) : 100) 47406,73 = 426,66 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 45833,39 ((47406,73 х 100,9 : 100) 2000);

квітень 2019 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 2000 грн, отже (45833,39 (залишок основного боргу) х 101,0( індекс інфляції за квітень) : 100) 45833,39 = 458,33 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 44291,72 ((45833,39 х 101,0 : 100) 2000);

травень 2019 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1000 грн, отже (44291,72 (залишок основного боргу) х 100,7( індекс інфляції за травень) : 100) 44291,72 = 310,04 грн, залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 43601,76 ((44291,72 х 100,7 : 100) 1000);

червень 2019 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 1375,44 грн, інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції менше 100% (99,5 ( індекс інфляції за червень), залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 42008,31 ((43601,76 х 99,5 : 100) 1375,44);

липень 2019 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 2000 грн, інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції менше 100% (99,4 ( індекс інфляції за липень), залишок основного боргу разом з інфляційною складовою з урахуванням часткової проплати становить 39756,26 ((42008,31 х 99,4 : 100) 2000);

серпень 2019 інфляційні втрати відсутні, оскільки відбулося зниження інфляції менше 100% (99,7 ( індекс інфляції за серпень),

вересень 2019 (39756,26 (залишок основного боргу) х 100,7( індекс інфляції за вересень) : 100) - 39756,26 = 278,29 грн;

жовтень 2019 (40034,55 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 100,7( індекс інфляції за жовтень) : 100) - 40034,55 = 280,24 грн;

листопад 2019 відбулося часткове погашення суми основного боргу - 2010,05 грн, отже (40314,79 (сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за попередній місяць прострочення) х 100,1( індекс інфляції за листопад) : 100) 40314,79 = 40,31 грн, залишок основного боргу становить 38345,05 ((40314,79 х 100,1 : 100) 2010,05).

З врахуванням викладених розрахунків загальний розмір інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання становить 13 887,19 грн.

Колегія суддів апеляційного суду обрахунок 3% річних у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання проводить наступним чином (3% : 12 місяців = 0,25% за місяць):

за 3 дні січня 2017 (53283,01 (розмір заборгованості) х 0,25% : 31 х 3) = 12,89 грн;

лютий 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

березень 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

квітень 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

травень 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

червень 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

липень 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

серпень 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

вересень 2017 (53283,01 х 0,25%) = 133,21 грн;

жовтень 2017 ((53283,01 2000) х 0,25%) = 128,21 грн;

листопад 2017 ((51283,01 1000) х 0,25%) = 125,71 грн;

грудень 2017 ((50283,01 2000) х 0,25%) = 128,21 грн;

січень 2018 ((48283,01 1000) х 0,25%) = 118,21;

лютий 2018 ((47283,01 1000) х 0,25%) = 115,71;

березень 2018 (46283,01 х 0,25%) = 115,71;

квітень 2018 ((46283,01 1000) х 0,25%) = 113,21;

травень 2018 ((45283,01 1000) х 0,25%) = 110,71;

червень 2018 (44283,01 х 0,25%) = 110,71;

липень 2018 ((44283,01 2000) х 0,25%) = 105,71;

серпень 2018 (42283,01 х 0,25%) = 105,71;

вересень 2018 ((42283,01 1000) х 0,25%) = 103,21;

жовтень 2018 (41283,01 х 0,25%) = 103,21;

листопад 2018 ((41283,01 1000) х 0,25%) = 100,71;

грудень 2018 (40283,01 х 0,25%) = 100,71;

січень 2019 (40283,01 х 0,25%) = 100,71;

лютий 2019 ((40283,01 1500) х 0,25%) = 96,96;

березень 2019 ((38783,01 2000) х 0,25%) = 91,96;

квітень 2019 ((36783,01 2000) х 0,25%) = 86,96;

травень 2019 ((34783,01 1000) х 0,25%) = 84,46;

червень 2019 ((33783,01 1375,44) х 0,25%) = 81,02;

липень 2019 ((32407,57 2000) х 0,25%) = 76,02;

серпень 2019 (30407,57 х 0,25%) = 76,02;

вересень 2019 (30407,57 х 0,25%) = 76,02;

жовтень 2019 (30407,57 х 0,25%) = 76,02;

листопад 2019 ((30407,57 2010,05) х 0,25%) = 71.

З врахуванням викладених розрахунків загальний розмір 3% річних у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання становить 3673,87 грн.

Відповідно до ч.13 ст.142 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 суму інфляційних втрат (118 506,49 грн) та суму 3% річних (15 070,54 грн) на загальну суму 133 577,03 грн.

Судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено на 13%.

При зверненні до суду з позовом позивачка сплатила 1336 грн судового збору.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 173,68 грн (1336 грн х 13%) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатила 2003,66 грн. У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з відповідачки на користь позивачки належить стягнути 260,48 грн (2003,66 грн х 13%) судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) інфляційні втрати за прострочення сплати боргу у розмірі 13 887 грн 19 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3673 грн 87 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 173 грн 68 коп судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, а також 260 грн 48 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: