Номер провадження 2/225/200/2021
Єдиний унікальний номер судової справи225/7009/20
"24" червня 2021 р. м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Скиба М.М.
секретаря судового засідання Савченко О.О.,
представника позивача адвоката Нікітіна Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Дзержинського міського суду Донецької області у режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Нікітіна Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики грошей в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання,
Представник позивача адвокат Нікітін Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики грошей в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання.
Провадження у справі відкрито 20.01.2021 р. та призначено підготовче судове засідання.
11.03.2021 р. судом винесено окрему ухвалу, щодо виявлених судом порушень законодавства та недоліків у роботі відділень поштового зв`язку АТ «Укрпошта».
16.04.2021 р. підготовче провадження закрито та призначений розгляд справи по суті.
24.06.2021 р. постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 01 червня 2017 року між ОСОБА_1 (далі - позивач) та ОСОБА_2 (далі - відповідач 1) і ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) було укладено договір безпроцентної позики грошей на суму 700 000 (сімсот тисяч) дол. США із строком повернення суми позики не пізніше 01 травня 2018 року за місцем укладання договору у місті Костянтинівка Донецької області.
Починаючи з 01 липня 2017 року по 01 травня 2018 року включно позичальниками не було здійснено жодного платежу щодо повернення суми позики, а також загалом, станом на момент звернення до суду, не повернено позикодавцеві в повному обсязі суму позики за договором позики від 01.06.2017 р.
Починаючи з 01.05.2018 р. позивач неодноразово звертався до відповідачів із вимогою повернути суму позики, однак відповідачі ухились від виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми позики посилаючись на форс - мажорні обставини.
Більш того, відповідач 1 при останній розмові із позивачем, на вимоги позикодавця повернути суму боргу, взагалі відмовився повертати суму позики, посилаючись на те, що він особисто взагалі не отримував від позивача вказаної суми у договорі позики, оскільки вся сума позики була передана позикодавцем особисто в руки відповідачу 2 ( ОСОБА_3 ) 01.06.2017 р., а той в свою чергу повинен був придбати акції ПрАТ «Цинк».
Відповідач 2, в свою чергу, з серпня 2019 року взагалі перервав зв`язок із позивачем, перестав відповідати навіть на телефоні дзвінки позивача.
До теперішнього часу відповідач 1 та відповідач 2 не виконали свої грошові зобов`язання перед позивачем, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених договором.
Крім того, позивачу з сайту «YOU CONTROL» стало відомо, що відповідач 2 з грудня 2007 року до липня 2019 року обіймав посаду генерального директора ПрАТ «Цинк», а також те, що власниками акцій зазначеного товариства з 2017 року по сьогоднішній день є три особи: -юридична особа « ОСОБА_4 » із розміром 49% від загальної кількості акцій; -фізична особа ОСОБА_5 із розміром 27% від загальної кількості акцій; -фізична особа ОСОБА_6 із розміром 24% від загальної кількості акцій.
Зазначена інформація свідчить про те, що відповідач 1 та відповідач 2 не придбали акції ПрАТ «Цинк», що було метою використання отриманих від позивача грошових коштів у позику. А отже грошові кошти, отримані відповідачами у позику, не були використані і перебувають у відповідача 1 та відповідача 2, які повинні бути повернуті позивачу у повному обсязі.
Оскільки відповідачі до сьогоднішнього дня не виконали перед позивачем своє грошове зобов`язання за договором позики грошей від 01.06.2017 р., а саме, не повернули позивачу у встановлений договором строк позику в розмірі 700 000 (сімсот тисяч) дол.США, позивач вважає, що останніми було порушено його майнові права та інтереси, а отже у зв`язку із цим звернувся із позовом про стягнення заборгованості до суду з метою захистусвоїх прав та інтересів.
Просить стягнути з відповідача 1 та відповідача 2 солідарно на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики грошей від 01.06.2017 р. в розмірі 700 000 (сімсот тисяч) дол.США та суму сплаченого судового збору.
Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
При цьому у своїй заяві про розгляд справи без його участі, зазначив, що дійсно 01.06.2017 року у м. Костянтинівка Донецької області між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір безпроцентної позики грошей на суму 700000 дол. США із строком повернення суми позики не пізніше 01.05.2018 року.
На підтвердження передачі позикодавцем та отримання позичальниками грошових коштів ОСОБА_1 була видана розписка від 01.06.2017 р., яка була складена власноручно ним та ОСОБА_3 , і якою він та ОСОБА_3 підтвердили отримання останнім від позивача грошових коштів в сумі 700000 дол. США. При цьому зазначає, що він особисто вказаних грошових коштів та жодної купюри з цих коштів в руки не отримував від ОСОБА_1 , ним все було передано із рук в руки ОСОБА_3 у його присутності в той момент поки він складав розписку, він же взагалі у вказаному правочині виступав як поручитель.
Грошові кошти дійсно брались у позику з метою придбання у власність на його ім`я та ім`я ОСОБА_3 простих акцій ПрАТ «Цинк». Такі акції мали бути придбаними ними 10 липня 2017 року, однак на передодні проведення такого правочину ОСОБА_3 повідомив його про перенос дати укладення такого правочину на жовтень 2017 року. У жовтні 2017 року укладання правочину з придбання акцій ПрАТ «Цинк» також не відбулось, про що йому повідомив ОСОБА_3 , а також він зазначив, що причиною неможливості укласти такий правочин є неприйняття якихось документів Національним депозитарієм від ПрАТ «Цинк», у зв`язку із чим укладання правочину з придбання вказаних акцій за домовленістю між ним та акціонерами ПрАТ «Цинк», відкладено до лютого 2018 року. У лютому 2018 року укладення правочину з придбання акцій ПрАТ «Цинк» знов не відбулось і причини такого йому не відомі. З лютого 2018 року ОСОБА_3 потрохи став уникати спілкування з ним на тему придбання акцій ПрАТ «Цинк», а з січня 2019 року взагалі перервався з ним зв`язок, навіть за телефоном. Починаючи з червня 2018 року він мав неодноразові та систематичні зустрічі з позивачем на предмет повернення коштів отриманих у позику, однак такі зустрічі та розмови ніяких плодів до розв`язання виниклої ситуації між ними не дали, через що він порадив позивачу звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 . Він особисто грошових коштів за договором позики не отримував, всі ці кошти були передані ОСОБА_1 із рук в руки особисто ОСОБА_3 , він не може бути солідарним боржником у цій справі. Вважає, що заборгованість за договором позики повинна бути стягнута з ОСОБА_3 . Позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики грошей від 01.06.2017 р. в сумі 700000 доларів США визнає та підтримує. У задоволенні позову, щодо стягнення з ОСОБА_2 як з солідарного боржника заборгованості за договором позики грошей просить відмовити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належно, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, про причини неявки суд не інформував.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши позовну заяву, дослідившли наявні в матеріалах справи докази, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
У відповідності до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 545 цього ж Кодексу прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору позики, укладеного в м. Костянтинівка Донецької області 01 червня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (надалі іменовані «Позичальники») з одного боку та ОСОБА_1 (надалі іменований «Позикодавець»), з другого боку, в порядку і на умовах, передбаченим цим договором, позикодавець зобов`язався надати позичальникові позику грошових коштів у розмірі 700000 (сімсот тисяч) доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику в строк не пізніше 01.05.2018 року включно (п. 1.1. договору), позика надається і повертається в валюті США доларі, при передачі грошових коштів від позикодавця позичальнику і від позичальника позикодавцю сторони оформлюють розписку (п.1.2. договору); позика, що надається позикодавцем, надається на поворотній основі та є безпроцентною, тобто за користування нею відсотки (платня) не застосовується. Договір скріплений підписами сторін (а.с. 7).
Згідно розписки, складеної 01.06.2017 року зазначено, що особи, що діють спільно, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , отримали у ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 700000 доларів США з метою придбання корпоративних прав (акцій) ПрАТ «Цинк», вказану грошову суму зобов`язуються повернути не пізніше 01.05.2018 р. ОСОБА_3 підтвердив, факт отримання ним грошової суми в розмірі 700000 доларів США у ОСОБА_1 (а.с. 8).
Суд звертає свою увагу, що у відповідному договорі позики та розписці від 01.06.2017 р. прізвище ім`я по-батькові одного з позичальників зазначено, як ОСОБА_7 .
При цьому, як в розписці так і договорі позики від 01.06.2017 р. зазначено серію і номер паспорта ОСОБА_7 НОМЕР_1 та податковий номер НОМЕР_2 .
В матеріалах справи наявна копія паспорта на ім`я ОСОБА_2 номер та серія якого відповідають номеру та серії паспорта ОСОБА_7 зазначених в розписці та договорі позики від 01.06.2017 р. Також в матеріалах справи наявна копія картки платника податків на ім`я ОСОБА_2 де зазначений РНОКПП, який відповідає податковому номеру зазначеному в розписці та договорі позики від 01.06.2017 р.
З огляду на наведне, а також на те, що в своїй заяві про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_2 визнає факт укладання ним договору позики з позивачем 01.06.2017 р. та складення розписки від 01.06.2017 р. суд приходить до висновку, що зазначені договір позики та розписка дійсно укладені та складені відповідачем 1 - ОСОБА_2 , а в тексті останніх допущено описку в по-батькові відповідача 1.
Таким чином, виходячи зі змісту розписки та договору позики слід дійти висновку, що позивачем було надано позику відповідачу 1 та відповідачу 2 у розмірі 700 000 дол. США та останні зобов`язлись її повернути у строк не пізніше 01.05.2018 р.
Щодо тверджень відповідача ОСОБА_2 про те що він не може бути солідарним боржником, оскільки не отримав грошові кошти від позивача особисто в руки суд звертає увагу на наступне.
Частиною 3 ст.12 ЦПК, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як вже зазначалось судом, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Зі змісту розписки від 01.06.2017 р.складеної відповідачем -1 та відповідачем 2 вбачається, що відповідач 1 отримав від позивача грошові кошти спільно з відповідачем 2 та прийняв на себе спільно з відповідачем 2 зобов`язання з їх повернення позивачу. Отже складанням цієї розписки відповідач 1 підтвердив, отримання ним грошових коштів від позивача спільно з відповідачем 2.
Виходячи з наведеного, а також враховуючи, що відповідачі, отримуючи в борг грошові кошти, діяли спільно та обидва взяли на себе зобов`язання з їх повернення, про що зазначено в наведеній розписці, суд приходить до висновку про те, що й обов`язок з їх повернення існує як у відповідача 1 так і у відповідача 2. В зазначеній розписці міститься запис про підтвердження факту отримання грошової суми у розмірі 700 000 дол . США відповідачем 2 від позивача. При цьому, кому саме з позичальників передавались в руки ці грошові кошти в зазначеній розписці не конкретизовано.
Разом з тим, навіть за умови доведення тієї обставини, що грошові кошти, які надавались в борг позичальникам спільно, були фізично передані в руки позикодавцем одному з позичальників у присутності іншого не змінює суті правовідносин, які між ними виникли та не виключає обов`язку жодного з позичальників, зокрема і відповідача 1, щодо повернення грошових коштів спільно отриманих за договором позики.
Умов про розподіл суми позики між відповідачами у будь-яких частинах як договір позики так і розписка не містять.
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Твердження відповідача 1 про те, що він у вказаному правочині виступав як поручитель також не знайшли свого підтвердження. Оскільки як в договорі позики так і в розписці від 01.06.2017 р. він зазначений саме як позичальник.
Будь-яких доказів виконання своїх зобов`язань перед позивачем з повернення грошових коштів за договором позики від 01.06.2017 р. відповідачами не надано.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачами обов`язок з повершення грошових коштів позивачу, отриманих за договором позики від 01.06.2017 р., виконаний не був, що призвело до порушення прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.
Щодо валюти у якій надано позику та валюти у якій заявлено позовні вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.
У чинному законодавстві відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої палати Верховного суду від 16 січня 2019 р. по справі № 464/3790/16-ц.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 263, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13,77,81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов представника позивача адвоката Нікітіна Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики грошей в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНКОПП НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики у сумі 700 000 (сімсот тисяч) доларів США.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Скиба М.М.