Справа № 307/3123/16-ц
П О С Т А Н О В А
Іменем України

11 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Куштана Б. П.

з участю секретаря Микуляк Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду від 30 липня 2019 року щодо відмови у повороті виконання, постановлену суддею Бобрушко В. І., повний текст ухвали складено 31 липня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти Тячівської РДА, третя особа управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі, про визнання права на страховий стаж та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року у даній справі.
Свою заяву мотивувала тим, що згідно рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року у справі № 307/3123/16-ц позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано за нею право на страховий стаж та нарахування заробітної плати на посаді вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів у період з 1 вересня 2001 року по 1 вересня 2002 року, а також зобов`язано управління освіти Тячівської районної державної адміністрації внести зміни до відомостей про нарахування заробітної плати та особових рахунків ОСОБА_2 за період з 1 вересня 2001 року по 1 вересня 2002 року в частині зазначення ідентифікаційного номеру отримувача заробітної плати з «» на « НОМЕР_1 » та подати індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в період з 1 вересня 2001 року по 1 вересня 2002 року в Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області. На дане рішення ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу і Закарпатським апеляційним судом її апеляційна скарга була задоволена, рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року у справі №307/3123/16-ц скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. З її страхового стажу за оспорюваним та вже скасованим рішенням Тячівського районного суду у неї було виключено не лише частину заробітної плати, отриману нею по сумісництву в Угля-Миравській ЗОШ І-ІІ ступенів, а і заробітну плату, отриману нею в Углянській ЗОШ І-ІІ ступенів (позбавлено страхового стажу), та переведено її страхові внески, сплачені із заробітної плати вчителя Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, позивачці, яка заробітної плати в цій школі ніколи не отримувала. Якщо до цього рішення у неї було нарахування заробітної плати за 2001 рік (для пенсії) 1989,68 гривень, за 2002 рік 2207,15 гривень, то після рішення суду і його виконання у неї за 2001 рік для пенсії залишили нараховану заробітну плату в сумі 1090,08 гривень, за 2002 рік 59,00 гривень. Отже, на думку ОСОБА_1 , є підстави для повороту виконаного та уже скасованого судового рішення. Просить здійснити поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2016 року шляхом поновлення її страхового стажу за 2001-2002 роки.
Ухвалою Тячівського районного суду від 30 липня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить цю ухвалу скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням вимог закону. Зазначає, що рішення суду скасовано в першу чергу через те, що вирішено питання про її права та обов`язки: відібрано сплачені страхові внески із нарахованої заробітної плати на користь позивачки, тобто скаржниця мала мати статус відповідачки. Представники управління освіти визнали, що виконали це рішення таким чином як зазначено у рішенні суду: за цей період віднесли всю заробітну плату нараховану та виплачну їй в Углянській ЗОШ І-ІІІ ступенів (шляхом зміни ідентифікаційного коду отримувача), а далі подали корегуючи індивідуальні відомості щодо нас обох, а саме у неї виключили заробітну плату та сплачені внески за вересень-грудень 2001 року, а позивачці відобразили виплату заробітної плати в сумі по 224, 9 грн. щомісяця (в тому числі 148, 34 грн. виплачених заявниці щомісяця в Углянській ЗОШ І-ІІ ступенів та позивачці в Угля-Миравській ЗОШ І-ІІ ступенів по 76, 56 грн.). Аналогічним чином змінено і відображено наші відомості про отриману заробітну плату, сплачені страхові внески, в січні-червні 2002 року. Таким чином, за скасованим судовим рішенням у скаржниці відібрано на користь позивачки 12 повних місяців трудового стажу, а також нарахування і виплату заробітної плати по 148, 34 грн. щомісяця та сплачені внески. У зв`язку з цим скаржниця просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити її заяву про повороти виконання рішення суду.
У судове засідання сторони не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином.
Від адвоката Рішка П. П. (представник ОСОБА_2 ) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи по причині його зайнятості в іншому судовому процесі.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18.
В даному випадку адвокат Рішко П. М. подає заяву про відкладення розгляду справи не вперше, в тому числі по причині його зайнятості в іншому судовому процесі. При цьому наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а отже зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), підстав для відкладення розгляду справи немає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 , 1970 р. н., пред`явила позов до управління освіти Тячівської РДА, третя особа управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі, про визнання права на страховий стаж і зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову вказала, що наказом відділу освіти Тячівської РДА № 1179-к від 27 серпня 2001 року її призначено на посаду вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, де вона і працює дотепер.
На початку 2016 року вона дізналася, що відомості про нарахування їй заробітної плати у період роботи на посаді вчителя із 01 вересня 2001 року по 01 вересня 2002 року у централізованій бухгалтерії управління освіти Тячівської РДА відсутні. Згідно з наявними відомостями про нарахування заробітної плати та особових рахунків (карток) заробітна плата у вказаний період нараховувалася іншій особі ОСОБА_1 , 1977 р. н., із номером облікової картки платників податків НОМЕР_2 , хоча така особа у вказаний період в Углянській ЗОШ не працювала. Разом із тим їй належить іншій номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 . У вказаний період вона фактично отримувала заробітну плату, але у відомостях про нарахування заробітної плати та особових рахунках (картках) на її ім`я така інформація не відображалася.
Указаний факт пов`язаний із тим, що в Углянській ЗОШ у різні періоди працювали особи з однаковими паспортними даними щодо прізвища, ім`я та по батькові.
У зв`язку із зазначеним у період із 01 вересня 2001 року до 01 вересня 2002 року у неї відсутній страховий стаж, хоча у вказаний період вона працювала та отримувала заробітну плату.
Факт наявності такої помилки перешкоджає їй у встановленому законом порядку оформити та отримувати пенсію, а усунути вказані помилки у відомостях про нарахування заробітної плати та особових рахунках (картках) у частині зазначення правильного ідентифікаційного номеру отримувача заробітної плати управління освіти Тячівської РДА відмовляється.
За таких обставин позивач просила визнати її право на страховий стаж та нарахування заробітної плати на посаді вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської ЗОШ у період із 01 вересня 2001 року по 01 вересня 2002 року; зобов`язати управління освіти Тячівської РДА внести зміни до відомостей про нарахування заробітної плати та особових рахунків (карток) ОСОБА_2 за період із 01 вересня 2001 року по 01 вересня 2002 року у частині зазначення ідентифікаційного номеру отримувача заробітної плати з «» на « НОМЕР_1 »; подати індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер « НОМЕР_1 », у період із 01 вересня 2001 року по 01 вересня 2002 року до Управління ПФУ у Тячівському районі.
Рішенням Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 , 1970 р. н., задоволено.
Визнано право ОСОБА_2 на страховий стаж та нарахування заробітної плати на посаді вчителя основ безпеки життєдіяльності Углянської ЗОШ у період із 01 вересня 2001 року по 01 вересня 2002 року. Зобов`язано управління освіти Тячівської РДА внести зміни до відомостей про нарахування заробітної плати та особових рахунків (карток) ОСОБА_2 за період із 01 вересня 2001 року по 01 вересня 2002 року у частині зазначення ідентифікаційного номеру отримувача заробітної плати з «» на « НОМЕР_1 » та подати індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер « НОМЕР_1 », у період із 01 вересня 2001 року по 01 вересня 2002 року до Управління ПФУ у Тячівському районі.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що управління освіти Тячівської РДА було зобов`язане нарахувати та сплатити в Пенсійний фонд України страхові внески за позивача з вересня 2001 року по вересень 2002 року, а отже бездіяльність відповідача щодо вчинення цих дій є незаконною.
На це рішення ОСОБА_1 , 1977 р. н., подала апеляційну скаргу.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 , 1970 р. н., відмовлено.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами та поряд зі іншим відповідачем не пред`явила вимогу до ОСОБА_1 , 1977 р. н., як до набувача страхового стажу та прав на пенсійне забезпечення.
У даній справі ОСОБА_1 , 1977 р.н., звернулася до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року.
Свою заяву мотивувала тим, що з її страхового стажу за вже скасованим рішенням Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року у неї було виключено не лише частину заробітної плати, отриману нею по сумісництву в Угля-Миравській ЗОШ І-ІІ ступенів, а і заробітну плату, отриману нею в Углянській ЗОШ І-ІІ ступенів (позбавлено страхового стажу), та переведено її страхові внески, сплачені із заробітної плати вчителя Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3 , 1970 р.н., яка заробітної плати в цій школі ніколи не отримувала. Якщо до цього рішення у неї було нарахування заробітної плати за 2001 рік (для пенсії) 1989,68 гривень, за 2002 рік 2207,15 гривень, то після рішення суду і його виконання у неї за 2001 рік для пенсії залишили нараховану заробітну плату в сумі 1090,08 гривень, за 2002 рік 59,00 гривень. Отже, на думку ОСОБА_1 , 1977 р.н., є підстави для повороту виконаного та уже скасованого судового рішення. Просить здійснити поворот виконання рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року шляхом поновлення її страхового стажу за 2001-2002 роки.
Відповідно до ч.1 ст.444 ЦПК України, питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно ч.9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до пункту 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_3 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
Отже, поворот виконання можливий у разі, якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
Таким чином, за змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в «Узагальненні про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01.07.2015 року визначено, що поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на житло та на проживання в ньому, тому поворот виконання рішення про виселення шляхом вселення у раніше займане приміщення неможливий і включає в себе абсолютно протилежну виселенню вимогу - про вселення, яка може бути розглянута лише у позовному провадженні.
Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.
В даному випадку ОСОБА_1 , 1977 р.н., просить здійснити поворот виконання судового рішення, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на страховий стаж, при чому не заявниці ОСОБА_1 , 1977 р.н., а позивачки ОСОБА_2 , 1970 р. н.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні в суді першої інстанції представник Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_4 пояснив механізм корегування страхового стажу заявниці ОСОБА_1 , 1977 р.н., та позивача ОСОБА_2 , 1970 р. н. При цьому управління освіти Тячівської РДА виконувало рішення на власний розсуд, а не у відповідності зі змістом ухваленого судового рішення. Зокрема, у рішенні суду не було зазначено щодо скасування страхового стажу заявниці ОСОБА_1 , 1977 р.н. В той же час управління освіти Тячівської РДА виконало це рішення на власний розсуд, а саме не лише змінили ідентифікаційний номер заявниці ОСОБА_1 , 1977 р.н., але і скасували її страховий стаж. Наразі Тячівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України було повідомлено управління освіти Тячівської РДА про необхідність корегування страхового стажу заявниці ОСОБА_1 , 1977 р.н., та позивача ОСОБА_2 , 1970 р. н., однак цього зроблено не було.
Отже, з вказаного слідує, що у цьому випадку не може мати місце поворот виконання рішення, а існує інший механізм виправлення зробленого: корегування з боку управління освіти Тячівської РДА страхового стажу заявниці ОСОБА_1 , 1977 р.н., та позивача ОСОБА_2 , 1970 р. н.
За цих обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , 1977 р.н., про поворот виконання судового рішення.
Ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована, підстав для її зміни чи скасування немає.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тячівського районного суду від 30 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді