Справа № 357/4584/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Ковальчук Ю. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд поділити спільне сумісне майно подружжя, набуте в період шлюбу, та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказано, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1997. В період шлюбу 10.06.1998 сторонами на підставі договору купівлі-продажу було набуте нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , який, згідно вказаного договору, придбано на ім`я відповідача.

На даний час позивач оформити належну їй 1/2 частину будинку на себе, проте відповідач добровільно розділити майно не бажає, У зв`язку з цим позивач звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, вказану справу 29 квітня 2021 року передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 21 травня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засіданні на 30 червня 2021 року на 14 годину 30 хвилин.

В судове засідання сторони не з`явилися. 30 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , в якій остання просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить залишити за собою. Цього ж дня на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 , в якій останній розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

21 листопада 1997 року сторони уклали шлюб між собою та на даний час перебувають у шлюбних відносинах.

10 червня 1998 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, придбав у ОСОБА_3 житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 27 серпня 1998 року вказаний житловий будинок зареєстровано Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 .

Технічний паспорт на зазначений житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовлено 04 вересня 2017 року на замовлення ОСОБА_2 . Довідкою, виданою суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_4 від 04 вересня 2017 року засвідчено, що після проведення технічної інвентаризації житлового будинку АДРЕСА_1 , змінено загальну площу житлового будинку з 75,5 кв.м. 79,7 кв.м. та житлову площу з 55,4 кв.м. на 48,2 кв.м.

Згідно з вимогами статті 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України)- майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами першою статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК(2947-14), ч.3 ст.368 ЦК) (45-15), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Позивачеві достатньо підтвердити, що спірний об`єкт набутий під час шлюбу. І тоді вже тягар доказування покладається на відповідача, який повинен доводити, що цей об`єкт не є спільною сумісною власністю подружжя. Приклад застосування такого підходу викладено в Постановах Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 199/3645/17, від 27 червня 2018 року у справі № 757/45050/15 та від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17.

Відповідно до висновків постанови Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 286/1537/16-ц, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що спірні житловий будинок та земельна ділянка (присадибна ділянка) придбані під час перебування у шлюбі та є об`єктами спільної сумісної власності, тому підлягають поділу в межах розгляду даної справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оцінка надається як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить залишити судові витрати за собою, суд вважає за доцільне вказану заяву задоволити, залишивши судові витрати за останньою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволити повністю.

Поділити спільне майно подружжя, набуте в період шлюбу, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 . Місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

СуддяМ. М. Бебешко