Провадження № 2/760/6068/21
В справі № 760/3930/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві про стягнення моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 52 000, 00 гр. в рахунок компенсації за завдану моральну шкоду тривалим невиконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року.

Посилається в позові на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року в справі за його позовом було зобов`язано відповідача в семиденний термін з дня набрання рішенням суду законної сили розглянути його скаргу від 30 липня 2019 року.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 02 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63457470 з примусового виконання вказаної постанови.

Відповідач уже 12 місяців не бажає виконувати рішення суду ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Тривале невиконання відповідачем рішення суду завдало йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.

Звичайний ритм його життя змінився, вын змушений протягом тривалого часу стояти в чергах до відповідача, звертатися до суду.

Тривале невиконання рішення суду викликало моральні страждання від неможливості добитися справедливості та задоволення вимог, які присуджені судом.

У зв`язку з такою ситуацією вын відчуває себе ошуканим, що негативно позначилося на психічному стані, що змушує нервувати та хвилюватись.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви 23 березня 2021 року.

/ а.с. 20 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

13 квітня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив, у якому проти позову заперечує.

Посилається на те, що в скарзі від 30 липня 2019 року, поданої до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, позивач стверджував про порушення його права споживача, що мало місце з боку КП «Київтеплоенерго», та вимагав вжити заходи щодо їх усунунення

В скарзі зазначено, що КП «Київтеплоенерго» надало неправдиву інформацію до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про наявність заборгованості перед КП «Київтеплоенерго» в розмірі 7 184,13 гр.

При цьому, позивач виходить з того, що «надання неправдивої інформації» є вже встановленим фактом, який не потребує підтвердження, та розцінює його як порушення його прав споживача відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Для обгрунтування наявності прощення прав споживача з боку КП «Київтеплоенерго» наводить аргументацію про відсутність в нього заборгованості, що на його думку, також не потребує підтвердження та доведення.

Виходячи із наведених міркувань, в прохальній частині скарги вимагає від Головного управління:

-визнати дії КП «Київтеплоенерго» такими, що порушують права споживача;

-зобов`язати КП «Київтеплоенерго» повідомити Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про те, що, інформація про заборгованість перед КП «Київтеплоенерго», по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який йому належить, в розмірі 7 184,13 гр. є неправдивою;

-зобов`язати КП «Київтеплоенерго» надавати рахунки, за фактично надані послуги та припинити вимагати оплату за послугу централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 12 квытня 2017 року № 209, Головне управління є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, повноваження якого поширюються на територію відповідної області, міста Києва.

Головне управління, в межах компетенції, здійснило позаплановий захід із перевірки дотримання КП «Київтеплоенерго» вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з питань, викладених у скарзі.

Про результати перевірки КП «Київтеплоенерго», проведеної Головним управлінням в ході розгляду звернення, позивача повідомлено листом від 03 жовтня 2019 року № 07.3/17233, яким надано роз`яснення щодо виникнення заборгованості за його особовим рахунком, та, зокрема, зазначено, що в списках боржників, які були передані до відділу субсидій Дарницького району м. Києва, борг за послугу централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку НОМЕР_1 станом на 01 травня 2019 року становить - 490,49 гр., за послуги централізованого опалення - 0,00 гр.

Вказаним листом зазначено, що в божника існує заборгованість за послугу централізованого постачання гарячої води.

Відповідно, в ході перевірки твердження позивача про відсутність у нього заборгованості підтвердження не знайшло.

Сума заборгованості, яку КП «Київтеплоенерго» було передано до відділу субсидій Дарницького району м. Києва, вказана у відповіді за результатами розгляду скарги, відрізняється від суми, яка значена у скарзі.

Таким чином, дані, отримані Головним управління в ході розгляду скарги та проведення позапланового заходу (перевірки) КП «Київтеплоенерго», не дають підстав визнати дії КП «Київтеплоенерго» такими, що порушують права споживача.

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, безпідставної відмови у наданні субсидії на оплату комунальних послуг.

18 листопада 2019 року судом винесено рішення у справі, яким було відмовлено у задоволені позову.

Вказане рішення позивачем було оскаржено, і 05 березня 2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд виніс постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду скарги позивача від 30 липня 2019 року стосовно порушення прав споживача КП «Київтеплоенерго» по суті поставлених питань.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 30 липня 2019 року протягом семи днів з дня набрання рішенням законної сили з урахуванням висновків суду.

На виконання постанови було здійснено повторний розгляд скарги, про що позивача повідомлено листом від 20 березня 2020 року вих. № 06.5/4590.

В листі надано додаткові роз`яснення щодо повторного розгляду заяви.

У зверненні позивача від 30 липня 2019 року та у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року зазначено питання визнання протиправними дій КП «Київтеплоенерго» щодо надання інформації Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про наявність заборгованості в розмірі 7 184,13 гр. по особовому рахунку № НОМЕР_1 та зобов`язати КП «Київтеплоенерго» спростувати вказану інформацію.

Зазначає, що Головне управління не наділене повноваженнями контролю за інформацією, яка передається виконавцями послуг до Управлінь праці та соціального захисту населення. Процедура обміну інформацією, нарахувань та проведення виплат встановлюється відповідними нормативно-правовими актами, контроль за якими покладається на Мінсоцполітики.

Тобто, звернення позивача фахівцями Головного управління було розглянуто в межах наданих повноважень та згідно із вимогами законодавства та виконано рішення суду.

20 листопада 2020 року на адресу Головного управління надійшов від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) лист від 02 листопада 2020 року за № 63457470/3 із постановою про відкриття виконавчого провадження № 63457470.

23 листопада 2020 року було направлено лист з проханням закінчити виконавче провадження № 63457470 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №640/16857/19 від 08 жовтня 2020 року.

31 березня 2021 року лист було направлено повторно.

Вважає, що позивачем не надано достовірних та допустимих доказів, які саме негативні наслідки настали для нього внаслідок, нібито, невиконання судового рішення, ухваленого за результатами розгляду його скарги.

Не надано до суду доказів, які б підтверджували наявність реальної шкоди, протиправність діяння Головного управління, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями або бездіяльністю та вини Управління в її заподіянні.

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року по справі за № 760/6939/20, яке в цій частині залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2021 року, встановлено виконання Головним управлінням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року шляхом здійснення повторного розгляду скарги позивача від 30 червня 2019 року, про результати якого позивача додатково повідомлено листом від 20 березня 2020 року, вих. № 06.5/4590.

Зі змісту позовної заяви не простежується доказів заподіяння моральної шкоди та наявності причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Крім того, позивачем не наведено доказів наявності причинного зв`язку між шкодою, яку, на його думку, спричинено протиправною поведінкою та/або бездіяльністю Головного управління, яку було визначено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні вимог позивача.

20 квітня 2021 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відзив ніякого відношення до предмету спору про відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням рішення суду, не має.

Заперечень щодо тривалого невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року по суті відповідач не надав.

Крім того, до цього часу рішення суду не виконане ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 липня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслуби в м.Києві зі скаргою на дії Комунального підприємства виконавчого органу Кївської міської ради «Київтеплоенерго» щодо неправдивої інформації в частині суми боргу по особовому рахунку та просив зобов`язати КП «Київтеплоенерго» повідомити про це Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, а також зобов`язати надавати рахунки за фактично надані послуги та припинити вимагати оплату за послуги централізованого постачання гарячої води.

Після отримання скарги відповідачем була проведена відповідна перевірка, про результати якої позивача повідомлено листом від 03 жовтня 2019 року № 07.3/17233, яким надано роз`яснення щодо виникнення заборгованості за його особовим рахунком.

В зв`язку з неотриманням відповіді на скаргу 30 серпня 2019 року позивач звернувся до відовідача зі скаргою уже з цього приводу, а в подальшому до Окружного адміністративного суду м.Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні позову позивача до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчини дії.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року вказане рішення скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду скарги позивача від 30 липня 2019 року стосовно порушення прав споживача КП «Київтеплоенерго» по суті поставлених питань.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути скаргу позивача протягом семи днів з дня набрання рішенням законної сили з урахуванням висновків суду.

/ а.с. 6 - 24 /

З матеріалів справи вбачається, що предметом скарги позивача від 30 липня 2019 року до відповідача були допущені, з його точки зору, порушення прав, як споживача, з боку КП`Київтеплоенерго», а тому при зверненні зі скаргою просив відповідача:

-визнати дії КП «Київтеплоенерго» такими, що порушують права споживача;

-зобов`язати КП «Київтеплоенерго» повідомити Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про те, що, інформація про заборгованість перед КП «Київтеплоенерго», по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який йому належить, в розмірі 7 184,13 гр. є неправдивою;

-зобов`язати КП «Київтеплоенерго» надавати рахунки за фактично надані послуги та припинити вимагати оплату за послугу централізованого постачання гарячої води.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 рок встановлена заборгованість позивача за послуги централізованого постачання гарячої води станом на 01 травня 2019 року в розмірі 490, 49 гр.

В той же час, встановлено також ненадання відповідачем оцінки діям КП`Київтеплоенерго» в частині надання Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації інформації про наявність заборгованості по особовому рахунку відповідача в розмірі 7 184, 13 гр. та спростування вказаної інформації.

Саме в цій частині рішенням суду дії відповідача визнані протиправними та зобов`язано повторно розглянути скаргу позивача від 30 липня 2019 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішеньУправління забезпення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м.Київ / Бочковським Т.О. від 02 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63457470.

На виконання рішення суду відповідачем була повторно розглянута скарга позивача, на яку повторно надана відповідь 20 березня 2020 року з відповідними роз`ясненнями.

Про це ж двічі був повідомлений головний державний виконавець.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О. від 04 червня 2021 року виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду закінчено.

/ а.с. 87 - 88 /

Рішенням Солом`янського районного сду м.Києва від 06 листопада 2020 року в справі по спору між цими ж сторонами про відшкодування моральної шкоди з інших підстав було встановлено виконання відповідачем рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року наданням позивачу відповіді 20 березня 2020 року.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2021 року, тобто набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виконання відповідачем рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; протиправної поведінки щодо членів сім`ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов`язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

В п.п.3 , 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Виходячи з викладеного вище, ненадання позивачем доказів заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 56 Конституції України, ст.ст. 3, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 46 - 48, 51, 76-82, 209, 229, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва