Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат - ОСОБА_3 , який постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеної вище квартири, спадкоємці першої черги на зазначене спадкове майно відсутні. Натомість позивачка фактично прийняла цю спадщину шляхом подачі відповідної заяви до державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори. При цьому відповідачка у справі, ОСОБА_2 , будучи рідною сестрою ОСОБА_3 , спадщину, що відкрилась після його смерті, у встановлений законом строк не прийняла, разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не проживала. Так, квартира АДРЕСА_1 по 1/3 частці на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, після її смерті спадщину у вигляді 1/3 частки належної їй квартири в рівних частках фактично прийняли її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 , оскільки постійно проживали з нею на час відкриття спадщини, хоча відповідних заяв до нотаріусу не подали. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, після його смерті спадщину, що відкрилась, у вигляді належної йому 1/3 частини спірної квартири та 1/6 частини квартири, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , фактично прийняв його син ОСОБА_3 оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, хоча відповідної заяви до нотаріусу не подав. ОСОБА_2 спадщину, що відкрилась після смерті батька, у встановлений законом строк не прийняла, разом з ним на момент відкриття спадщини не проживала. Таким чином, ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину за законом після смерті обох батьків у вигляді 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 , при цьому вже маючи у власності 1/3 частину цієї квартири. Отже, у ОСОБА_1 фактично виникло право на спадщину за законом у вигляді спірної квартини після смерті ОСОБА_3 в цілому. У жовтні 2020 року позивачка звернулась до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, що складається із квартири АДРЕСА_1 , однак, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки неможливо встановити склад належного спадкодавцю ОСОБА_3 спадкового майна. На підставі цього просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без її присутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила проводити розгляд справи без її присутності.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 03.09.1954 року Волноваським районним бюро РАЦС Сталінської області (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданим повторно 10.06.1949 року Волноваським районним бюро РАЦС Сталінської області, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , також є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 9).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 6 від 30.11.2019 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 23 січня 1955 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_10 (а.с. 11).

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим 04.10.1949 року Міським РАЦС м. Грозний (а.с. 8).

У свою чергу батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим 01.08.1956 року (а.с. 10).

У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 , виданого 12.06.1981 року Будинком одруження м. Жданова Донецької області, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб 12 червня 1981 року, після чого дружині присвоєне прізвище ОСОБА_14 (а.с. 10).

Таким чином, вказані докази свідчать, що позивачка ОСОБА_1 , дівоче прізвище якої ОСОБА_10 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 та племінницею ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.09.2004 року, виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради Донецької області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м. (а.с. 16).

Право власності по 1/3 частці за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на вказану вище квартиру зареєстроване 14 жовтня 2004 року у Маріупольському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5054312 від 14.10.2004 року (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 13.04.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Судом витребувана копія спадкової справи № 324/2012 до майна померлої ОСОБА_5 , складена державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що 17 травня 2012 року від ОСОБА_2 до державного нотаріусу надійшла заява, в якій остання зазначає, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є її матір`ю, при цьому вона приймає спадщину, що відкрилась. Крім ОСОБА_2 спадкоємцями до майна померлої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 53).

При цьому згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 , виданого 10.08.1959 року Міським РАЦС м. Грозний, батьками ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_16 (а.с. 56).

27 жовтня 1973 року ОСОБА_15 та ОСОБА_17 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_8 , виданим 27.10.1973 року Курганінським РАЦС Краснодарського Краю (а.с. 56).

У відповідності до інформації, наданої 08 квітня 2020 року, Управлінням РАЦС Чеченської Республіки, відомості про укладення шлюбу у 1943 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_16 відсутні (а.с. 60).

Таким чином, відповідачка після звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не надала докази існування родинних стосунків із спадкодавцем та не оформила належним чином свої спадкові права на майно, внаслідок чого не бере участі в розподілі спадкової маси спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , виданим 02.01.2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 13).

Після його смерті спадкова справа не заводилась, що підтверджується наявною у справі інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63202833 від 18 січня 2021 року (а.с.52).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , виданим 13.04.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 14).

Як вбачається з інформації, наданої 17.12.2019 року Відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожен з яких у свій час був знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 15).

Судом була досліджена копія спадкової справи № 154/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 , складена державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що 17 березня 2020 року до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата звернулась ОСОБА_1 .

При цьому від відповідачки ОСОБА_2 надійшла нотаріально посвідчена заява від 17.01.2020 року, в якій остання зазначає, що відмовляється від спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її брата ОСОБА_3 , на користь двоюрідної сестри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Однак, постановою державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 , не видане, адже ОСОБА_2 не підтверджено родинний зв`язок зі спадкодавцем. Спадкова справа до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 , не заводилась. За таких підстав, встановити склад спадкового майна після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , не виявляється можливим.

Отже, позивачка за відсутності у неї правовстановлюючого документа на право власності на спірну квартиру в цілому за спадкодавцем ОСОБА_3 позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у зв`язку із чим звернулась до суду із позовом.

При вирішенні спору суд керується наступними положеннями закону.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Також згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Користуючись своїм правом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак, не підтвердила факту своїх родинних відносин зі спадкодавцем, а тому не оформила свої спадкові права належним чином та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. У зв`язку із цим не має право на спадкування та претендувати на розподіл спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , про що фактично погодилася, визнаючи заявлені позовні вимоги.

При цьому інші спадкоємці - чоловік померлої ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 фактично прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 та складалась з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали та були зареєстровані у спірній квартирі разом із померлою. Таким чином, кожен із них у відповідності до частини 1,3 та 5 статті 1268 ЦК України набув право власності у порядку спадкування за законом у вигляді 1/6 частини спірної квартири.

У свою чергу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 жоден зі спадкоємців не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак, його син ОСОБА_3 проживав з батьком у квартирі АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини, від спадкової маси не відмовився, а тому за правилами ст. 1268 ЦК України вважається таким, що фактично її прийняв. Отже, ОСОБА_3 після смерті обох батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які були рівними співвласниками квартири та мали у власності по 1/3 частині кожний, набув право власності у порядку спадкування за законом після їх смерті у вигляді 2/3 частини спірної квартири. Тобто після їх смерті ОСОБА_3 став одноосібним власником цілої квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка, зазначивши, що спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 в цілому.

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, у відповідності до 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Так, сестра померлого, відповідачка у справі, відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_1 , подавши нотаріусу відповідну заяву.

Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті свого двоюрідного брата ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , однак, остання не має можливості оформити свої спадкові права у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна та відсутністю правовстановлюючих документів на цілу квартиру за спадкодавцем - ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_1 та не заперечувала проти їх задоволення.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року по справі №523/3522/16-ц, та в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі.

Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд враховує, що відсутність реєстрації права власності на 2/3 частки спірної квартири після смерті його батьків та правовстановлюючих документів на цілу частку квартири за спадкодавцем ОСОБА_3 , не є перешкодою для реалізації позивачкою права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який проживав разом із спадкодавцями на момент відкриття спадщини і вважається таким, що фактично прийняв спадщину як єдиний спадкоємець, оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спільне сумісне майно та не здійснив державну реєстрацію права. Тобто відсутність у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на спадщину, спірну квартиру, після смерті обох батьків та не проведення державної реєстрації права власності на спадщину не анулює його права на спадщину, яку він фактично прийняв та не позбавляє наступних спадкоємців можливості входження цих майнових прав до складу спадкової маси.

Із урахуванням всіх обставин суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому можливо визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 11, 16, 328, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 77, 82, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов