№ провадження 2-в/646/1/2021
Справа № 646/5164/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря Бєлівцової О.А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження № 2 / 3-208,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана заява.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року прийнято справу до свого провадження.

14.06.2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника заявника ОСОБА_2 про витребування з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» доказів, а саме: належним чином засвідчену копію інвентарної справи на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

30.06.2021 року представником заявника надано через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи та вивчивши клопотання приходить до наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 81 ЦПК України відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно (у тому числі, несвоєчасно розкриває докази, чим перешкоджає іншій стороні повноцінно організувати свій захист), то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Дослідивши вказане клопотання, суд зазначає, що представником заявника не зазначено та не обґрунтовано належним чином, що саме може підтвердити цей доказ.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Крім того, представнику заявника суд вже відмовляв в задоволенні його клопотання про витребування доказів з аналогічних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.83,84,260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника заявника про витребування доказів- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Теслікова І.І.