КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1244/20 Головуючий у 1 інстанції - Зінченко О.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/949/2021 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9.02.2021 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства

«Альфа-Банк», 3-особа: Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної

адміністрації

про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», 3-особа: Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступника прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, надавши позивачу ключі від вхідних дверей вказаної квартири.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», як правонаступника прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2007 рок реєстраційний номер 16421 став власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно договору іпотеки № 04/І-978 від 28.12.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 16486 зазначену квартиру на умовах забезпечення виконання умов кредитного договору № 384/134/07-Ж від 28.12.2007 року було передано в іпотеку АТ «УКРСОЦБАНК» .

14.12.2018 року АТ «УКРСОЦБАНК» задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, та державним реєстратором Петровською І.П. винесено рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області скасовано рішення державного реєстратора Петровської І.П. від 18.12.2018 року, індексний номер 44677793, про державну реєстрацію права власності за відповідачем на квартиру АДРЕСА_1 , рішення набрало законної сили.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Української міської ради від 13.11.2019 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 особи, з них ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало ,законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Згідно ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 33 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Згідно п. 33 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння; суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦK України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має праве на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Згідно ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та йот зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК У країни фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 9 ЖК Української PCP встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Тому, суд дійшов обгрунтованого висновку, що позивач та члени його родини вселилися до спірного житлового приміщення, на законних підставах, що немає рішення суду про виселення чи втрату, права користування вказаною квартирою позивача та його членів родини, що відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , чим порушує права позивача, а отже, є достатні підстави для усунення перешкод у користуванні вказаною квартирою, яка належить йому на праві власності, надавши позивачу ключі від вхідних дверей вказаної квартири.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16.02.2021 р.

Головуючий :

Судді :