Справа № 536/1314/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява обґрунтована тим, що 15 травня 2015 року між нею та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб у Виконавчому комітеті Рокитненської сільської ради, актовий запис № 03.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем вказано, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, через що в сім`ї часто відбувалися сварки.

З листопада 2019 року вони не проживають однією родиною, а тому позивач стверджує, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження сім`ї є неможливим.

На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким:

- розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.05.2015 року у Виконавчому комітеті Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 03;

- визначити місце проживання доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю;

- відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 »;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи та докази, приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, у Виконавчому комітеті Рокитненської сільської ради, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.07.2015 року, Виконавчим комітетом Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, серія НОМЕР_2 , актовий запис № 14.

Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.09.2020 року, дитина ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

З листопада 2019 року сторони не проживають однією родиною, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Водночас, відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у заяві від 25.01.2021 року.

Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, за розгляд справи, тобто 420,40 грн.

Водночас, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 СК України, ст. 76, 141, 142, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 травня 2015 року у Виконавчому комітеті Рокитненської сільської ради, актовий запис № 03-розірвати.

Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 420,40 грн.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Кременчуцькому районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 420, 40 грн. Сплачені кошти за такими реквізитами: платіжне доручення № 0.0..1 від 25.09.2020 року; платник: ОСОБА_1 , Банк платника Приват Банк, отримувач: Кременчуцьке УК/Кременчуцький р-н/22030101; призначення платежу: *;101; НОМЕР_3 ; 22030101; судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050; ОСОБА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський