Дата документу 15.02.2021
Справа № 501/1529/20
15 лютого 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на підставі свідоцтва про право власності від 22 серпня 2006 року є власником квартири АДРЕСА_1 .
Позивач стверджує, що на сьогоднішній день у квартирі проживають його сестра ОСОБА_5 та її неповнолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_2 не проживає за даною адресою більше п`яти років, а ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 взагалі ніколи не проживали у даній квартирі. У кватирі позивача відсутні будь-які речі ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились повторно, про причини неявки суду не сповістили, відзив на позов не надали.
Від третьої особи надійшов відзив на позов (а.с.40-42) в якому у задоволенні позовних вимоги просить відмовити, та висновок виконавчого комітету як органу опіки та піклування (а.с.31-32), в якому виконавчий комітет Чорноморської міської ради вважає недоцільним визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 22 серпня 2006 року, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради на підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради від 19 липня 2006 року №813, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Положеннями статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У частині першій статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За змістом статті 319 зазначеного Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
За таких обставин, відповідно до свідоцтва про право власності від 22 серпня 2006 року, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради, позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно, саме позивачу належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке є непорушним в силу Основного Закону України та Цивільного законодавства.
Згідно статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
У відповідності до частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно абзацу третього частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Зазначену норму кореспондує пункт 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207.
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За таких обставин, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту порушених прав.
Крім цього, слід зауважити, що відповідачі не є членами сім`ї позивача та будь-яких домовленостей щодо проживання у квартирі між позивачем та відповідачами не було, у вищевказаній квартирі відсутні будь-які речі відповідачів.
Згідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Законодавством не передбачене збереження права користування житлом за особою, яка хоч і правомірно вселилась у будинок, але на час розгляду справи перестала бути членом сім`ї власника (ВС/КЦС, справа №357/7940/16-ц, 27.02.19).
З огляду на вищевказане суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя