Справа № 222/936/20
Провадження № 2/222/26/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Доценко С.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Болбат Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-ті особи: ОСОБА_4 , Нікольська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання правочину дійсним та визнання на підставі цього правочину за ОСОБА_2 права власності на майновий пай та земельну частку (пай),-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 , який є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд визнати дійсним правочин, укладений в звичайній письмовій формі у виді розписки 27.01.2004 року між ним та ОСОБА_5 , відповідно до якого позивач надав у борг ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 4500 доларів США, що на час укладення договору позики за офіційним курсом НБУ складало 23990 гривень. В розписці ОСОБА_6 підтвердив отримання коштів та взяв на себе зобов`язання повернути борг у тридцятиденний строк з дня пред`явлення вимоги, а в разі неможливості повернути борг в грошовому виразі, зобов`язався в рахунок погашення боргу передати у власність ОСОБА_2 майновий пай, що належав йому на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 і свідоцтва № НОМЕР_2 про право на частку у статутному фонді СТОВ «Южне» та земельну частку (пай), що належала ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №011735 що перебуває у колективній власності СТОВ «Южне». Правочин було укладено в присутності двох свідків, які своїм підписом засвідчили факт укладення правочину. Окрім того, ОСОБА_5 на виконання правочину надав ОСОБА_2 доручення на розпорядження майном, що зазначено в розписці. Враховуючи, що позичальник ОСОБА_5 помер, та не повернув борг та не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, позивач, посилаючись на ст.ст.572, 203,573,576,589,1216 ЦК України, просив визнати за ним на підставі зазначеного правочину від 27.01.2004 року право власності на належні померлому майновий пай та земельну частку (пай). Позивач повідомив, що про смерть позичальника дізнався від сина позичальника ОСОБА_3 в квітні 2020 року. Звертається до нього із зазначеним позовом тому що він є єдиним відомим йому спадкоємцем першої черги за законом.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 03.08.2020 року було відкрите провадження в цивільній справі в порядку загального провадження.

Ухвалою суду від 02.10.2020 року було закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду.

Ухвалою суду від 02.02.2021 року за ініціативою суду до справи в якості третьої особи без самостійних вимог з боку відповідача була залучена ОСОБА_4 - донька ОСОБА_5 та витребувано з Нікольської державної нотаріальної контори Донецької області витяг зі спадкового реєстру після смерті ОСОБА_5 .

Третьою особою - Нікольською РДА Донецької області подано пояснення на позов в якому третя особа заперечувала проти позову, мотивуючи тим, що на момент укладення правочину був чинний Закон України «Про угоди щодо відчуження земельної частки ( паю) від 18.01.2001 року яким до врегулювання порядку реалізації прав громадян на земельну частку пай власники земельних часток (паю) тимчасово не можуть укладати угоди щодо відчуження земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину чи при викупі для державних громадських потреб. А тому, земельна частка (пай) не могла бути предметом договору позики. Окрім того, відповідно до ст.1281 ЦК України після смерті ОСОБА_5 кредитор має право вимоги до спадкоємців протягом 6 місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право спадщину незалежно від настання строку вимоги. Кредитор який не пред`явив вимоги до спадкоємців у встановлений строк позбавляється права вимоги. На думку третьої особи кредитор прострочив, а тому втратив право. А тому третя особа не вбачає підстав для задоволення позову. (а.с. 35-38)

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 , з яким позивач уклав договір позики на суму 4500 доларів США, який було оформлено в простій письмовій формі та забезпечено зобов`язанням позичальника у разі неможливості передати грошові кошти у встановлений строк, обіцяв передати майновий пай та земельну частку пай в рахунок виконання зобов`язань. Договір було укладено в присутності двох свідків. Враховуючи, що ОСОБА_5 помер та не виконав зобов`язання, єдиним способом відшкодування є звернення стягнення на заставлене майно - майновий пай та земельну частку( пай). На підтвердження волі позичальника на передачу майна ОСОБА_2 є доручення на розпорядження цим майном. Позивач щороку нагадував ОСОБА_5 про боргові зобов`язання. В 2017 році ОСОБА_5 помер, про що йому повідомив син ОСОБА_6 . Тому позов заявлений саме до сина.

Відповідач проти задоволення позову не заперечував та зазначив, що ОСОБА_5 був його батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Йому дійсно відомо, що батько брав у борг грошові кошти у ОСОБА_2 на весілля сестри. Він знає, що була розписка. Чому він не повернув кошти, пояснити не може. Після смерті батька ні він ні сестра не приймали спадщину, на момент смерті батька не проживали і не були зареєстровані з ним за однією адресою.

Третя особа ОСОБА_4 подала письмову заяву про те що вона не заперечує проти задоволення позову та просила розглянути справу у її відсутність.

Вислухавши позицію сторін, дослідивши заяви по суті справи та надані докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно з дослідженим в суді оригіналом розписки позивач є кредитором ОСОБА_5 за договором позики від 27.01.2004 року, який оформлений в простій письмовій формі у виді розписки про отримання грошових коштів у сумі 4500 доларів США. Зазначений договір позики передбачає обов`язок позичальника повернути кошти у тридцяти денний строк з дня пред`явлення вимоги про повернення коштів. Розписка містить зобов`язання позичальника у разі неможливості у встановлений строк повернути кошти, передати позикодавцю наявне у нього право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, а також право на земельну частку (пай) у землях, що перебувають у власності СТОВ «Южне». Договір оформлений в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . (а.с.99-100)

Відповідно до наданої позивачем копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.13)

Згідно з наданими копіями паспортів ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 встановлено, що вони були зареєстровані за різними адресами. ОСОБА_5 - по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 - по АДРЕСА_2 . (а.с.10,12)

Також відповідач стверджує, що він не проживав зі спадкодавцем однією сім`єю на момент його смерті та до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Відповідно до витягу із спадкового реєстру, наданого Нікольською державною нотаріальною конторою Донецької області спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась. (а.с. 87-88).

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.1281 ЦК України передбачає право кредитора спадкодавця пред`явити вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину.

Ст. 1282 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, із аналізу положення зазначених статей ЦК України вбачається, що обов`язок про задоволення вимог кредитора спадкодавця виникає лише у спадкоємців, які прийняти спадщину у встановленому законом порядку та лише в межах вартості майна, отриманого в спадщину.

Сторонами визнається, що відповідач ОСОБА_3 є сином позичальника ОСОБА_5 , який помер, а тому ОСОБА_3 має право на спадкування після смерті батька як спадкоємець першої черги.

Але ж, відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ст.ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців з моменту відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї ( ч.3 ст.1268), а також у разі подання нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини спадкоємцем , який не проживав зі спадкодавцем на момент смерті.

Також законодавець встановлює особливий порядок прийняття спадщини для малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи, а також особи, цивільна дієздатність якої обмежена, які вважаються такими, що прийняли спадщину, незалежно від проживання та подання заяви, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Ст.1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини який становить шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Спадкоємець який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК) , або у разі задоволення судом позову спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. (ч.3 ст1272 ЦК).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є повнолітнім, дієздатним, не проживав постійно зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, у встановлений законом строк не подавав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , не звертався в суд із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що відповідач не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, у відповідача не виникло обов`язків перед кредитором спадкодавця відповідно до ст.ст.1281,1282 ЦК України.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, який розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13,51 ЦПК України).

Суд прийшов до висновку, що позов пред`явлений до неналежного відповідача. Клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач та його представник, у встановленому ЦПК порядку, не заявляли.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові, а тому позов не підлягає задоволенню.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), в якій зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України, але є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про задоволення вимог кредитора спадкодавця слід відмовити у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Судові витрати, сплачені ним при зверненні до суду покласти на позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13,51,81,141,259,263-265,268ЦПК України,суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-ті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 , Нікольська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання дійсним правочину ,укладеного 27.01.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та визнання на підставі зазначеного правочину за ОСОБА_2 права власності на належні ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, на підставі свідоцтва серії ДН VІ №003217 і свідоцтва №538 про право на частку у статутному фонді СТОВ «Южне» та земельну частку (пай), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №011735 що перебуває у колективній власності СТОВ «Южне».

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 25.06.2021 року.

Суддя С.І. Доценко