Єдиний унікальний номер 341/286/19
Номер провадження 2-п/341/11/21
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

30 червня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. ознайомився з матеріалами заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасування заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2019 року, у цивільній справі № 341/286/19.

встановив:

Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

24 червня 2021 року адвокат Шевчук-Філімон Н. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ІФ № 007456 через канцелярію суду подала заяву про видачу заочного рішення Галицького районного суду від 18 квітня 2019 року.

29.06.2021 ОСОБА_1 до суду подав заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасування заочного рішення Галицького районного суду від 18 квітня 2019 року, у цивільній справі № 341/324/19, у якій заявник просить:

- поновити йому пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення;

-заочне рішення Галицького районного суду від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Перевіривши матеріали заяви та доданих документів, вважаю, що заяву необхідно залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до змісту поданої заяви заявником про наявність заочного рішення від 18 квітня 2019 року йому стало відомо у травні 2021 року, саме у той час, коли він звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства. Водночас, з таким обгрунтуванням суддя погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту заочного рішення Галицького районного суду від 06 травня 2021 року у цивільній справі № 341/1615/19 про оспорювання батьківства, позивач підтвердив, що 04 червня 2019 року йому стало відомо про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, заявнику було відомо про заочне рішення суду від 18 квітня 2019 року, а саме про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ще у червні 2019 року, що підтверджується наявною постановою про відкриття виконавчого провадження № 59332780 від 11 червня 2019 року та заочним рішенням Галицького районного суду від 06 травня 2021 року у цивільній справі № 341/1615/19, про оспорювання батьківства.

Згідно з частинами 3, 4 статті 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення Галицького районного суду про стягнення аліментів ухвалене 18 квітня 2019 року. Про нього заявник об`єктивно знав з червня 2019 року, про що свідчить зміст рішення Галицького районного суду від 06 травня 2021 року у цивільній справі № 341/1615/19 про оспорювання батьківства та постанова про відкриття виконавчого провадження. Проте, заява про перегляд заочного рішення не містить обгрунтувань, чому заявник з червня 2019 року до червня 2021 року не міг отримати повний текст заочного рішення суду і звернутись із заявою про його перегляд у встановлений ЦПК строк.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази (підтвердження) того, що заявник пропустив строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична особа може звернутися до суду з позовом чи відповідною заявою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Так, у низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у світлі дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», п. п. 51, 52, «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами, національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Так, в одному із своїх рішень ЄСПЛ встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений після завершення значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (справа «Пономарьов проти України», п. п. 41-42).

Отже, не заперечуючи наявності дискреційних повноважень національних судів щодо вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду, ЄСПЛ підкреслює, що останні повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження строків втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності подовжених строків (справа «Безруков проти Росії», п. 34).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші).

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції»], «ТОВ «Фріда» проти України»).

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Таким чином, суддя дійшов висновку про те, що заявник не довів наявність об`єктивних, не залежних від його волі та поведінки обставин причин пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Галицького районного суду від 18 квітня 2019 року. Оскільки, особа звернулась до суду із заявою через значний проміжок часу, а саме через два роки з часу обізнаності про існування вищевказаного рішення суду, суддя дійшов висновку про залишення заяви без руху.

Згідно з ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

За вказаних обставин, заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 284, 285, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасування заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2019 року, у цивільній справі № 341/286/19 залишити без руху.

Надати заявнику десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення про надання доказів (підтвердження), що заявник пропустив строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважних причин.

У випадку невиправлення у встановлений строк вказаних недоліків відмовити у прийнятті заяви й повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяМ. Р. Мергель