Справа № 308/7967/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Державне підприємство агрофірма «Леанка», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , Ужгородська районна державна нотаріальна контора про визнавання права власності в порядку спадкування,

встановив:

23.06.2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дубровська О.М. подала до суду через систему «Електронний суд» вищевказаний позов, зазначивши відповідачем ДП агрофірма «Леанка», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 та Ужгородська РДНК, в якому просить: визнати за ОСОБА_1 , право власності на підвал по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України регламентовано вимоги, які повинна містити позовна заява, зокрема

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте дана позовна заява не відповідає вказаним вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме:

- представником позивача зазначену ціну позову у 58917 грн., з доданих до позовної заяви документів з`ясовано, що така обумовлена інвентаризаційною вартістю підвалу станом на 13.02.2013, що міститься в Додатку 13 до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, розробленого за допомого МПК «Оцінювача».

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У зв`язку з цим стороні позивача слід надати висновок про ринкову вартість вищевказаного майна на день звернення до суду, на підставі якого буде визначено ціну позову

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Пунктом 2 ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у справах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору із позовних заяв майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн.).

При цьому стороною позивача у підтвердження сплати судового збору надано квитанцію по сплату такого в сумі 908 грн., однак з огляду на те, що ціна позову визначена представником позивача неналежним способом, то стороні позивача слід надати висновок про ринкову вартість вищевказаного майна на день звернення до суду, на підставі якого буде визначено ціну позову, та сплатити відповідну суму судового збору (у разі недоплати судового збору провести його доплату чи подати клопотання про повернення переплаченого судового збору).

- зі змісту позовних вимог вбачається, що представник позивача вважає належним способом захисту порушеного права позивача розірвання договору оренду, укладеного між Ужгородською РДА та Корпорація з питань садівництва, виноградарства виноробної та консервної промисловості «ЗАКАРПАТСАДВИНПРОМ», а також скасування рішення про державну реєстрацію права оренди землі, однак суд зауважує наступне.

Статтею 31 ЗУ «Про оренду землі» регламентовані підстави припинення договору оренди землі. В абзц. 10-11 вказаної статті зазначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

В силу ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З урахуванням наведеного, виклад обставин якими сторона позивача обґрунтовує заявлені вимоги не узгоджується зі способом захисту, обраним представником позивача для захисту порушеного права останнього.

Окрім цього сторона позивача зазначила відповідачами Ужгородську РДА та ДП «Великолазівський», однак позовні вимоги до відповідача ДП «Великолазівський» не заявляє.

- сторона позивача обґрунтовує вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування відсутністю правовстановлюючих документів на підвал, при цьому зазначає відповідачем ДП агрофірма «Леанка» як сторону договору купівлі-продажу від 15.07.1990 (продавця), за яким було придбано підвал без подальшої реєстрації права власності на таке.

В цьому контексті суд зауважує, що за ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

З доданого до позовної заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №237868077 по ДП агрофірма «Леанка» з`ясовано, що станом на 19.12.2020 у вказаної юридичної особи відсутнє речове право на майно, право власності на яке позивач просить визнати за ним, що власне не заперечується в позовній заяві.

З урахуванням наведеного, виклад обставин якими сторона позивача обґрунтовує заявлені вимоги не узгоджується з суб`єктним складом за цим позовом, зокрема стороною відповідача, оскільки відсутні відомості, що ним оспорюються, не визнаються чи іншим чином порушуються права позивача на підвал, придбаний ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 15.07.1990.

Більш того суд зауважує, що стороною вищевказаного договору є агропромфірма «Леанка» Ужгородського р-ну, однак відповідачем в даному позові зазначено ДП агрофірма «Леанка», при цьому докази на підтвердження того, що останній є правонаступником прав та обов`язків згаданого підприємства, до позову не додані.

- зі змісту позовних вимог вбачається, що сторона позивача просить визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Статтями 34, 66 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що видача свідоцтв про право на спадщину відноситься до повноважень нотаріусів; у встановлений законом строк для оформлення спадкової маси, до складу якої входить нерухоме майно, спадкоємці зобов`язані звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та з пакетом документів, які підтверджують такі факти: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, надавши свідоцтво про смерть спадкодавця, документи, що підтверджують родинні зв`язки з померлим, та правовстановлюючі документи на спадкове майно, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає в спадкоємця тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Проте зазначені відомості (відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину за позивачкою) в матеріалах пред`явленого позову відсутні.

З огляду на вказане доречним є роз`яснення стороні позивача про те, що враховуючи характер відмови нотаріуса (у зв`язку з пропуском законодавчо встановленого строку; відсутністю правовстановлюючих документів), характер захисту порушеного права також може відрізнятися (звернення до суду з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини).

Окрім цього суд зауважує, що позивач просити визнати право власності у порядку спадкування за законом на підвал по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . При цьому на підтвердження ступеня спорідненості останньої з позивачем та/або факту проживання на час смерті однією сім`єю позивач доказів не надає.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши стороні позивача строк для усунення недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність з вищевикладеним.

З метою виправлення недоліків позивачеві необхідно подати уточнену позовну заяву з урахуванням положень ЦПК України, в якій зазначити: обґрунтування ціни позову; спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; зміст позовних вимог щодо відповідача, а також додати вищезазначені судом докази на підтвердження правонаступництва юридичної особи, ступеня спорідненості ОСОБА_3 з позивачем та/або факту проживання на час смерті однією сім`єю.

Окрім цього у разі проведення оцінки майна та як наслідок збільшення ціни позову, стороні позивача слід надати відповідне підтвердження сплати судового збору в розмірах, визначених п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк, протягом якого він повинен усунути вказані недоліки.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державне підприємство агрофірма «Леанка», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , Ужгородська районна державна нотаріальна контора про визнавання права власності в порядку спадкування залишити без руху.

Роз`яснити позивачу та його представнику необхідність усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали, шляхом подання позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України та попередити, що в протилежному разі заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов