Справа № 589/1024/19
Провадження № 2/589/33/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді - Євдокімової О.П.

з участю секретаря - Юрочко Л.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Лукашової О.Б.

представника відповідача ГУ Державної казначейської служби України у Сумській області Коперсако Я. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області про визнання незаконною бездіяльність та відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

До Шосткинсьткого міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області. Свої вимоги мотивує тим, що з дня відкриття виконавчого провадження виконавцем за виконавчими листами де вона є стягувачем , виконавцем протягом року і шести місяців не вчинялось жодних виконавчих дій. З 2016 року і до цього часу вона так і не отримала відшкодування збитків від злочину на підставі виконавчих листів звернутих до виконання. Більше року виконавчі провадження, де вона є стягувачем, навіть не були об`єднані зі зведеною справою.

Вона через свого представника неодноразово повідомляла виконавчу службу про джерела за рахунок яких можна відшкодувати завдану їй шкоду боржником, але останні повністю проігнорували її звернення.

В зв`язку з цим вона 20.06.2017року. зверталась до Шосткинського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність виконавців, але в зв`язку з тим, що після звернення зі скаргою виконавець виконав зазначені нею виконавчі дії , вона залишила скаргу без розгляду. Тобто направили запити на здійснення перевірки майнового стану боржника за місцем мешкання , виявлення джерел прибутку.

Не зважаючи на це, з того часу і до дня звернення її до суду єдиною дією відповідача - це направлення виконавчих листів за місцем роботи боржника. Але до цього часу жодних коштів вона не отримала , а відповідач жодних заходів для цього не вживає. Просить визнати таку бездіяльність відповідача незаконною та стягнути з нього на її користь 10 000 грн моральної шкоди

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що тривалий час вона вимушена була ходити до виконавчої служби за захистом своїх прав та спонукати виконавця до вчинення своїх обов`язків, звертатися за юридичною допомогою, вивчати норми діючого законодавства і все для того щоб державний виконавець виконав свою роботу . Державні виконавці ігнорували її звернення в зв`язку з чим вона знервувалась, хворіла, проводила менше часу зі своєю родиною. Це все негативно вплинуло на її самопочуття, вона отримала мікроінсульт та стала фізично гірше себе почувати. Тому вважає, що незаконною бездіяльністю їй завдана моральна шкода у розмірі 10000 грн. яку просить стягнути з відповідача .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та пояснив, що Шосткинським міськрайонним судом було видано два виконавчих листа де позивач є стягувачем. За цими виконавчими листами відкриті виконавчі провадження. Після відкриття виконавчих проваджень 26.06.2016 року і до 23.10.2017року по даним виконавчим провадженням не проводилось жодних виконавчих дій. Після його звернення до суду зі скаргою на дії виконавця дані виконавчі провадженні були об`єднані зі зведеною справою і лише за його клопотанням, після звернення до суду зі скаргою виконані деякі виконавчі заходи : направлені запити щодо майнового стану боржника та за місцем роботи боржника направлено виконавчі листи до виконання. З того часу, знову жодних виконавчих дій виконавцем виконано не було, а його довірительниця жодної копійки до цього часу не отримала . Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що у виконавчій службі малась зведена справа де і проводились всі виконавчі дії. Недолік виконавця лише в тому, що він не об`єднав виконавчі провадження позивачки зі зведеною справою. В жовтні 2017 році справа була об`єднана зі зведеною справою, зроблені запити, щодо з`ясування майнового стану боржника, і направлено виконавчий лист за місцем роботи боржника, винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, а тому вважає, що виконавцем виконані всі необхідні дії для стягнення з боржника боргу та не допущено бездіяльності. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд..

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний виконати всі заходи заходи примусового виконання рішень

1. Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

3.06.2016р. позивач звернулась до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виданих їй виконавчих листів та просила накласти арешт на рухоме майно боржника та на рахунки на банківських картках.(а.с. 7).

Постановами від 7.06.2016 року старшого державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкриті виконавчі провадження ВП № 51320120 та ВП № 51320564.(а.с. 5,6).

29 березня 2017 року позивач знову звернулась до відповідача з заявою повідомити її про хід розгляду її заяви від 10 січня 2017 року , то про хід виконавчого провадження (а.с.8)

23.10.2017 року державним виконавцем Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про приєднання зазначених виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження (а.с.9-10).

23.10.2017 року державним виконавцем Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію , стипендію та інші доходи боржника за виконавчим листом де стягувач є ОСОБА_1 (а.с.11).

Суд критично оцінює пояснення відповідача, щодо проведення всіх необхідних виконавчих дій виконувалось в зведеному провадження, так як 1 рік і 4 місяці виконавчі провадження де стягувачем є ОСОБА_1 до зведеної справи не приєднувались і жодних дій на виконання виконавчих проваджень ВП № 51320120 та ВП № 513205640, де стягувачем є ОСОБА_1 виконано не було.

Отже відповідачем не надано до суду жодних доказів що в зазначений період ними проводились будь які дії в будь якому провадження де стягувачем є ОСОБА_1 . Також не надано доказів, що у зведеному виконавчому провадженні (на яке посилається представник відповідача) за зазначений період проводились будь які виконавчих дій.

Крім цього слід зазначити , що до цього часу позивач ОСОБА_1 не отримала від боржника стягнутих судовим рішенням коштів.

Таким чином судом встановлено бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби в частині належного та ефективного виконання судового рішення протягом тривалого часу за виконавчими листами де стягувачем є ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У частині першій статті 1174 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з частиною другою статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на час пред`явлення позову) позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Тлумачення частини другої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на час пред`явлення позову) дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача.

З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, а їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Оскільки судом встановлена бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби в процесі виконання судових рішень про стягнення коштів, тому наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок неналежного примусового виконання судового рішення про стягнення з боржника на її користь грошових коштів в розмірі 10 000 грн, та з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає, що на користь позивача із Державного бюджету України підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5 000 грн.

Визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини посадових осіб державної виконавчої служби у завданні моральної шкоди, а також тих обставин, що бездіяльністю посадових осіб державної виконавчої служби порушене право позивача. При цьому, слід зазначити, що незважаючи на зазначену вище бездіяльність посадових осіб виконавчої служби, відповідачем не визнано факту порушення права позивача, що не є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Покладаючи відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди на державу, суд зобов`язує Державну казначейську службу України як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати ці кошти з відповідного казначейського рахунку, що відповідає визначеній законодавством процедурі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність посадових осіб Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 51320120 та № 51320564 що полягає в тривалому невчиненні жодних виконавчих дій у зазначених провадженнях у період часу з 7 червня 2016року і до 23.10.2017року.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої їй тривалим невчиненні жодних виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 51320120 та № 51320564 моральної шкоди у розмірі п`ять тисяч грн. та судові витрати у розмірі 384 грн.

В задоволенні решти позовний вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та проголошено 09.02.2021 року

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова