Справа № 131/445/21
Провадження № 2-з/131/6/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2021м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Балтака Д.О.,

розглянувши у письмовому порядку без повідомлення (виклику) учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів утримання дитини на підставі виконавчого листа

встановив:

До Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення із нього аліментів на утримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі виконавчого листа у справі № 131/1725/16-ц, виданого 12 жовтня 2016 р. Іллінецьким районним судом Вінницької області.

Обґрунтовуючи зазначену заяву ОСОБА_1 вказує на те, що заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 11.02.2021 р. за його позовом до ОСОБА_2 в цивільній справі № 131/685/20 було вирішено виключити відомості про нього, як про батька з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №84 від 31 липня 2014 року. В подальшому заявник звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів. Однак ОСОБА_2 у судове засідання у вказаній вище справі, саме 10 червня 2021 р. не з`явилася, що дає йому підставі вважати, що відповідач умисно ухиляється від явки до суду з метою зволікання розгляду цивільної справи та як найдовшого отримування від нього аліментів на утримання її доньки ОСОБА_1 , яка фактично не є донькою заявника, а тому аліменти на її утримання він сплачувати не повинен, а тому дані обставини зумовлюють його звернутися до суду із заявою про забезпечення заявленого ним позову в цивільній справі № 131/445/21 за його позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів у вигляді тимчасового зупинення нарахування та стягнення аліментів на підставі виконавчого документа до моменту набрання рішенням суду законної сили в цивільній справі № 131/445/21.

Дослідивши матеріали вказаної заяви про забезпечення позову місцевий загальний суд дійшов висновку, що у задоволені зазначеної заяви слід відмовити із наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Положеннями частин 2 та 3 статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову; забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відповідності частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

В свою чергу, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заявником у судовому порядку не оскаржується виконавчий документ на підставі якого проводиться стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: виконавчий лист у справі № 131/1725/16-ц, виданий Іллінецьким районним судом Вінницької області 12 жовтня 2016 р.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що викладені у заяві про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заходи забезпечення не можуть бути застосовані, оскільки їх застосування ставиться у залежність від наявності факту оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документу. В свою чергу відсутність обставин зазначеного оскарження унеможливлює застосування місцевим загальним судом такого виду забезпечення позову, як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа.

Крім того, суд зауважує, що зупинення стягнення у виконавчому проваджені, призводить до зупинення виконання судового рішення, яке є обов`язковим до виконання в силу положень статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України, що є неприпустимим. При цьому, як зазначено в пункті 2 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до згідно абзацу 3 пункту 4 даної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 211/129/18-ц (провадження № 61-45969 св18). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. З урахуванням наведеного застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення у виконавчому провадженні у даному випадку безумовно вплине на законні права та інтереси неповнолітньої ОСОБА_3 , в частині реалізації права останньої на отримання аліментів, що є не припустимим в силу приписів статті 8 Закону України „Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ.

Більш того, згідно частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України, що є неприпустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 р. у справі № 759/119/18 (провадження № 61-48726св18).

З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що забезпечення даного позову про припинення стягнення аліментів в обраний позивачем спосіб є вирішенням справи по суті, що в свою чергу є неприпустимим в сили приписів частини 10 статті 154 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у спосіб, про який зазначає заявник. Інших обставин, які б вбачались з матеріалів заяви та надавали обґрунтовані підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову, які були б передбачені нормами Цивільного процесуального кодексу України та не суперечили їм, заявник не зазначив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 263 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд -

постановив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі виконавчого листа від 12.10.2016 р № 131/1725/16-ц, виданого Іллінецьким районним судом Вінницької області відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали через Іллінецький районний суд Вінницької області.

Суддя: