Справа №430/1203/21
Провадження №2/430/243/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Станично-Луганська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до ОСОБА_2 , треті особи Станично-Луганська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , в якому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку № НОМЕР_1 за кадастровим №:001:0034, площею 8,17 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з місцезнаходженням на території Теплівської сільської ради, наданої на підставі розпорядження районного державної адміністрації від 27.12.2002 року за №787.

Ухвалою суду від 15.06.2021 року зазначений позов був залишений без руху та позивачці запропоновано усунути, зазначені в ухвалі суду недоліки, протягом 10-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Зазначену ухвалу ОСОБА_1 отримала 16.06.2021 року, про що свідчить розписка та 01.07.2021 року до суду спрямувала заяву, в якій, посилаючись на ст. 49 ЦПК України, до відкриття провадження по справі, просила змінити предмет позову та надала суду заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Дійсно, відповідно до ст. 49 ЦПК України, на яку посилається позивачка, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Частина 5 цієї статті наголошує, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої п. 2 ч. 2 та ч. 3 і ч. 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Таким чином, зі змісту вказаної статті слідує, що позивач дійсно має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, але лише до закінчення підготовчого засідання, або не пізніше ніж за 5 днів до початку першого судового засідання у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, тобто після відкриття провадження у справі.

Крім того, реалізуючи право на зміну предмета або підстави позову, необхідно чітко розуміти поняття й ознаки цих правових явищ. Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

В даному випадку позивачка звернулась до суду в порядку позовного провадження з вимогами до відповідача ОСОБА_2 , залучивши до справи третіх осіб Станично-Луганську державну нотаріальну контору та ОСОБА_3 , в якому просила визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку. Ухвалою суду вказаний позов був залишений без руху і позивачка на необхідність усунення зазначених судом недоліків, надала суду заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1)Наказного провадження;

2)Позовного провадження (загального або спрощеного);

3)Окремого провадження.

Підсумовуючи вище приведене, проаналізувавши зазначені норми діючого ЦПК України необхідно зробити висновок, що позивач дійсно має право на зміну предмету або підстави позову, але лише після відкриття провадження.

Крім того за змістом поданої до суду заяви, позивачка фактично подала заяву, якою просила змінити не лише предмет позову, а і порядок розгляду (з позовного на окреме провадження), що є недопустимим в розрізі положень цивільного процесуального законодавства.

Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі за №916/1764/17.

Концепція нової редакції ЦПК полягає, у першу чергу, у підготовці позивачем саме кінцевої редакції позовної заяви, яка подається до суду, і в такому випадку суд визначає порядок її розгляду (спрощене без виклику, з викликом, загальне провадження) та враховує при вирішенні питання про такий розгляд ряд чинників (ч.3ст.274 ЦПК України).

За встановлених обставин, виходячи з предмету спору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття заяви позивачки про зміну предмету позову, оскільки провадження за її позовом ще не відкрито та позивачка фактично просить змінити не лише предмет позову а і порядок розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню позивачці, що в свою чергу жодним чином не перешкоджає їй у доступі до правосуддя, тобто повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Вважати позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Станично-Луганська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом неподаною і повернути позивачці.

Роз`яснити позивачці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя О.П. Дьоміна