ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2059/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

"04" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участі сторін:

позивач не з`явився;

відповідач не з`явився;

треті особи не з`явились;

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 липня 2019 року в квартирі позивача, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , з вини відповідача сталося залиття. Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку та Висновку про вартість майна, складеного 23 серпня 2019 року ТОВ «АЕЛЄКОН», вартість матеріального збитку завданого через пошкодження належного на праві власності позивачу майна складає 27 371 грн., які вона і просить суд стягнути з відповідача разом з понесеними витратами на складання кошторису у розмірі 2 870 грн., а також моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2019 року відкрито провадження у справі та залучено до участі у ній у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судове засідання позивач не з`явилась, при цьому надала заяву про розгляд справи у її відсутність. У заяві позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляв. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , разом з третіми особами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 - власником квартири НОМЕР_2 у цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище.

26 липня 2019 року у квартирі позивача сталося залиття з розташованої на поверх вище квартири НОМЕР_2 цього ж будинку, що підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі централізованого опалення та холодного водопостачання від 29.07.2019 року.

Як вбачається з акту, складеного комісією у складі: голови комісії інженера по ремонту ОСОБА_5 , майстра з експлуатації ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_7 та майстра з технічних питань ОСОБА_8 , причиною залиття стало халатне відношення мешканця квартири АДРЕСА_4 .

У відповідності до Звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , складеного 23 серпня 2019 року ТОВ «АЕЛЄКОН», розмір матеріального збитку завданого позивачу становить 27 371 грн.

За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За наслідком оцінки зібраних у справі доказів, суд виходить із того, що позивач довела належними та допустимими доказами факт залиття її квартири внаслідок неправомірних дій відповідача, розмір завданої шкоди, тоді як відповідач не спростував своєї вини у залитті квартири позивача.

Факт залиття квартири, співвласником якої є позивач, підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі централізованого опалення та холодного водопостачання від 29.07.2019 року, складеного комісією у складі: голови комісії інженера по ремонту ОСОБА_5 , майстра з експлуатації ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_7 та майстра з технічних питань ОСОБА_8 . Його причиною залиття стало халатне відношення мешканця (власника) квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_2 .

Розмір збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивача, визначений Звітом про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , та відповідачем не спростований.

Таким чином, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суди дійшов висновків, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, у судові засідання не з`являвся, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Щодо вимог стосовно моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши при визначенні суми моральної шкоди, що залиття квартири позивача призвело до пошкодження належного їй майна, що зумовило моральні переживання, порушення звичного способу життя, яке завдало душевних страждань, з огляду на незручності проживання в пошкодженій квартирі, потребу здійснення ремонту та залучення коштів для відновлення стану квартири, унаслідок чого людина відчувала емоційну напругу, нервозність, переживання, а також тривалість таких страждань, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає суму 10 000 грн. завищеною, а тому відповідно дана позовна вимога підлягає задоволенню в сумі 3 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

А тому, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 624,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись стст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму матеріальної шкоди завданої залиттям у розмірі 27 371 грн., витрати на проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 2 870 грн. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., а також судовий збір в сумі 624,48 грн.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.