Справа № 161/326/21 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/748/21 Категорія: 63 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Вакіна Д.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення житлової комісії про розподіл житла.

Свій позов обґрунтував тим, що з 23.04.1996 по 23.04.1999 проходив військову службу у Луцькому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України та був звільнений в запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням дії контракту.

Починаючи з 16.07.1999 по даний час працює у відповідача на посаді водія автотранспортних засобів ремонтно-експлуатаційної групи відділення матеріального забезпечення.

З 18.04.2004 його було зараховано на квартирний облік у загальному порядку і на даний час він перебуває на обліку за порядковим номером 3.

У кінці 2020 року - 21.12.2020 відбулося засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби щодо розподілу постійного житла в АДРЕСА_1 , на якому розглядалося питання розподілу житла для постійного проживання, а саме, 9 квартир, які було вирішено розподілити лише для військовослужбовців.

Він не погоджується із вказаним рішенням, оскільки житло, яке розподілялось 21 грудня 2020 року на засідання житлової комісії, надавалось забудовником як інвестиційна забудова. Натомість, кошти з державного бюджету на вказане майно не виділялися.

Вважає, що відповідач незаконно обійшов його в квартирному обліку за №3 загальної черги, перейшовши до наступних осіб, а тому рішення відповідача щодо розподілу квартир по АДРЕСА_1 без врахування його черги є незаконним.

Просив визнати незаконним рішення, оформлене протоколом №9 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.12.2020 року про розподіл квартир без врахування його черги у квартирному обліку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати. Зазначає, що оскарженим рішенням порушено його право на отримання житла в порядку черговості. Суд залишив поза увагою ту обставину, що з державного бюджету кошти на будівництво квартир по АДРЕСА_1 не виділялись.

У відзиві на апеляційну скаргу Луцький прикордонний загін Державної прикордонної служби України вказує про те, що квартири збудовані для забезпечення житлом військовослужбовців згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 389-р від 27.05.2016 «Про розподіл коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою КПКВ1002070 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Державної прикордонної служби України».

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення Луцького міськрайонного суду у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано недоведеністю позивачем права на позачергове отримання житла.

Цитуючи норму ч.1 ст.13 ЦПК України, якою встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені в позовній заяві позивачем ОСОБА_3 підстави заявлених позовних вимог, відповідно до яких, позивач не обгрунтовував позову наявністю права на позачергове отримання житла.

Зокрема, ОСОБА_3 , з посиланням на положення статей 34, 43 ЖК України, у позовній заяві зазначив про порушення черговості надання житла відповідачем шляхом прийняття оскарженого рішення, проте, про своє право на позачергове отримання житла не заявляв.

З наведеного належить дійти висновку, що суд першої інстанції не додержався приписів ч. І ст. 13 ЦПК України, та розглянув спір виходячи з тих підстав, які позивачем не заявлялись.

Із списку осіб, яких зараховано на квартирний облік в Луцькому прикордонному загоні, станом на 01.07.2020, ОСОБА_3 перебуває у загальній черзі на отримання житла під номером 3. Зарахований до списку відповідно до рішення житлової комісії , оформленого протоколом № 41 від 18.04.2002 (а.с. 34).

З витягу з протоколу № 9 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.12.2020 вбачається, що на адресу прикордонного загону надійшло розпорядження Адміністрації прикордонної служби України від 17.12.2020 про розгляд питання розподілу для постійного проживання дев`яти квартир.

Після надання житла відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до розподілу в порядку черговості залишилося 5 квартир.

З посиланням на Житловий кодекс, Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, Інструкцію про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.05.2016 № 389-р «Про розподіл коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 1002070 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Державної прикордонної служби на 2016 рік», (надалі програма 1002070), комісія вирішила розподілити житло для військовослужбовців, а питання щодо надання житла працівнику ОСОБА_3 , який перебуває на квартирному обліку під номером 3, не розглядати (а.с.4).

З відзиву на позовну заяву та на апеляційну скаргу, наданих відповідачем Луцьким прикордонним загоном Державної прикордонної служби України, з пояснень представника відповідача вбачається, що будівництво квартир у будинку по АДРЕСА_1 фінансувалося за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.05.2016 № 389-р «Про розподіл коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 1002070 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Державної прикордонної служби на 2016 рік», тому квартири не підлягали розподілу в загальному порядку.

Із додатку до розпорядження КМ України від 27.05.2016 № 389 (в редакції розпорядження КМ України від 16.11.2016) вбачається, що у напрямках використання коштів, передбачених в державному бюджеті за програмою 1002070, передбачено будівництво будинку у АДРЕСА_2 .

Пунктом 1.1 Договору підряду та пайової участі по розробці і виготовленню проектно-кошторисної документації та будівництву комплексу багатоповерхових житлових будинків з інженерними мережами та благоустроєм від 20 червня 2006 (далі Договір), укладеного між Департаментом забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України (Замовник) та ВАТ «Луцькспецсантехмонтаж» № 536» (Генпідрядник) передбачалася забудова земельної ділянки Державної прикордонної служби України по АДРЕСА_2 (а.с. 47).

Згідно з пунктом 1.5 Договору, фінансування будівництва об`єкта здійснюється замовником за рахунок коштів державного бюджету та Генпідрядником власними і залученими коштами, силами та засобами.

У листі від 27.01.2020 Генпідрядник ПАТ «Луцькспецсантехмонтаж» № 536» зазначає, що фінансування будівництва багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 здійснювалося за кошти Генпідрядника ПАТ «Луцькспецсантехмонтаж» № 536», та кошти юридичних та фізичних осіб, без залучення коштів державного бюджету (а.с. 42).

На виконання ухвали апеляційного суду від 31.05.2021 про витребування доказів у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, Адміністрація Державної прикордонної служби повідомила апеляційний суд, що перерахунок коштів державного бюджету за програмою 1002070 на будівництво квартир по АДРЕСА_3 не здійснювався (а. с. 126).

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що умова Договору про фінансування будівництва квартир частково за кошти Державного бюджету виконана не була, що спростовує аргументи відповідача про будівництво квартир виключно для військовослужбовців за Програмою 1002070 та вказує на те, що при прийнятті оскарженого рішення житлова комісія безпідставно вказала підставою для прийняття рішення щодо ОСОБА_3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.05.2016 № 389-р «Про розподіл коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 1002070 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Державної прикордонної служби на 2016 рік».

Також належить відмітити, що в Договорі не передбачалося про будівництво квартир для військовослужбовців.

Згідно з частиною першою статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.

У пункті 3.2 Витягу з протоколу № 9 від 21.12.2020 передбачено, що 4 квартири підлягають розподілу в загальному порядку.

Ураховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_3 перебуває на загальній черзі на забезпечення житлом під номером 3, будівництво квартир по АДРЕСА_1 не фінансувалося за Програмою 1002070, яка передбачала фінансування будівництва житла виключно для військовослужбовців, рішення житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України, оформлене протоколом № 9 від 21 грудня 2020 року прийняте з порушенням вимог ст. 43 ЖК України щодо черговості надання житла та порушує прав ОСОБА_3 на забезпечення житлом, тому підлягає визнанню незаконним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, які викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги на загальну суму 2 202,40 грн. належить стягнути з Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_3 .

Оскільки при поданні позовної заяви позивач сплатив 840,40 грн. судового збору, у той час як розмір судового збору за подання позову немайнового характеру становив 908 грн., недоплачену суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 64,60 грн. (908грн. - 840,40грн.) необхідно стягнути з Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України в дохід держави.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2021 року в даній справі скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати незаконним рішенням оформлене протоколом № 9 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21 грудня 2020 року про розподіл для постійного користування квартир по АДРЕСА_1 , без врахування черги ОСОБА_3 під №3 у квартирному обліку.

Стягнути з відповідача Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_3 2202,40 грн. судових витрат.

Стягнути з відповідача Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України в дохід держави 67,60 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді