Провадження № 22-ц/802/854/21 Категорія: 47 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про захист прав і свобод людини та громадянина, відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю правоохоронних органів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що на її особистий номер мобільного телефону декілька місяців щоденно надходили СМС-сповіщення із контор з надання швидких кредитів «Moneyveo» та «Talion» із зобов`язанням щодо вчинення незаконних дій відносно незнайомої їй особи ОСОБА_2 , які полягали у вимаганні від неї сплатити кредитну заборгованість у розмірі 19963 грн.

З приводу цього 18 травня 2020 року вона в усній формі звернулася на службу «102» з повідомленням про шахрайські дії контори із надання швидких кредитів «Moneyveo», яка протиправно втрутилася в її особисте життя та схиляла до вчинення злочину.

У відповідь на звернення до неї приїхали працівники патрульної поліції, які порекомендували не звертати увагу на такі СМС-сповіщення.

Разом з тим, неправомірні дії по відношенню до неї продовжувалися й надалі (відповідні СМС-сповіщення надходили 20.05.2020 та 25.05.2020).

Крім того, 26.05.2020 та 27.05.2020 до неї також почали надходити СМС-сповіщення від контори з надання швидких кредитів «Talion» з вимогою посприяти в поверненні ОСОБА_2 кредитних коштів у розмірі 19963 грн.

Наведені дії фактично свідчили про ту обставину, що її було притягнуто до правовідносин, які виникли між вказаними конторами та ОСОБА_2 , як поручителя останньої, попри ту обставину, що дана особа їй взагалі не відома.

27.05.2020 вона звернулася до Луцького ВП ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення відносно неї суспільно-небезпечного діяння, однак відповідні відомості до ЄРДР правоохоронним органом внесеними не були.

05.06.2020 вона звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області зі скаргою на бездіяльність працівників Луцького ВП ГУНП у Волинській області щодо не внесення відомостей до ЄРДР за її заявою.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2020 її скаргу було задоволено та зобов`язано уповноважену особу Луцького ВП ГУНП у Волинській області внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

17.06.2020 на її поштову адресу надійшов лист, на підставі якого їй стало відомо, що її заяву про вчинення відносно неї суспільно-небезпечного діяння від 27.05.2020 було розглянуто в порядку ЗУ «Про звернення громадян», а відтак й відповідні відомості до ЄРДР внесеними не були.

Зазначене свідчить про приховування та фактичне «кришування» керівництвом Луцького ВП ГУНП у Волинській області злочинів контор надання швидких кредитів.

Надалі нею були отримані відписки від правоохоронців, однак дієвих заходів від останніх щодо внесення відомостей до ЄРДР вчинено не було.

Такі незаконні рішення, дії та бездіяльність правоохоронних органів в особі керівництва Луцького ВП ГУНП у Волинській області призвели до її душевних страждань, заподіяння шкоди психічному здоров`ю, а також приниження її честі та гідності, порушення гарантованих конституційних прав та свобод.

Ураховуючи наведене, просила захистити її права та свободи людини і громадянина, гарантовані їй Конституцією України та чинним законодавством України, порушені службовими особами правоохоронних органів Національної поліції м. Луцька, стягнувши з Луцького ВП ГУНП у Волинській області на її користь моральну шкоду в розмірі 180000 грн. за порушення конституційних прав та відмову в захисті від протиправних посягань.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та розглянути справу по суті заявлених позовних вимог.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 звернулася із позовом до установи, яка не є юридичною особою, а відповідно і належним відповідачем за заявленими вимогами.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 48 ЦПК України визначено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України)

Із наведеного слідує, що стороною у справі під час здійснення цивільного судочинства можуть бути, зокрема, юридичні особи, які наділені цивільною процесуальною правоздатністю та мають цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася із цим позовом, зазначивши відповідачем Луцький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, який не є юридичною особою, а являється територіальним (структурним) підрозділом Головного управління Національної поліції у Волинській області, у зв`язку із чим не може бути відповідачем у суді (а.с.138-139).

Належним відповідачем у даній справі має бути юридична особа Головне управління Національної поліції у Волинській області, залучення співвідповідачем якого, чи заміна на яке відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України могло відбутися лише за клопотанням позивача, але з такими клопотаннями позивач до суду не зверталася.

Виходячи з наведеного, установивши, що позивач розпорядилася своїми процесуальними правами, визначеними ЦПК України щодо відповідача за заявленими нею позовними вимогами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, заявленого до неналежного відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дав належної правової оцінки обставинам, зазначеним у позові відхиляються апеляційним судом, оскільки таку оцінку суд вправі надавати при вирішенні спору, заявленого до належного відповідача.

Разом із тим, позивач не позбавлена права звернутися із аналогічним позовом до належного відповідача.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді