Справа № 591/4007/20
Провадження № 2/202/598/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Ситника С.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання відсутнім боргових зобов`язань,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2020 року позивач звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання відсутнім боргових зобов`язань. Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 вказував, що в період з 12 по 13 лютого 2019 року з його картки, відкритої в установі Відповідача невідомими особами були зняті кредитні кошти в сумі 23 000 грн. З вказаного факту позивач звернувся до правоохоронних органів, в зв`язку з чим було зареєстроване кримінальне провадження. Разом з тим, не зважаючи, що зняття коштів було здійснено внаслідок скоєння злочину, Відповідач нараховує відсотки за користування кредитними коштами на позивача та здійснює заходи по стягненню суми коштів. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив суд визнати відсутніми боргові зобов`язання його перед Відповідачем.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 17.09.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання відсутнім боргових зобов`язань було передано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2020 року вказану цивільну справу було прийнято до спрощеного позовного провадження.

19.01.2021 року Позивачем було уточнено позовні вимоги, шляхом подання відповідної заяви. Згідно уточнень позивач просив суд визнати відсутніми кредитні (боргові) зобов`язання його перед Відповідачем за універсальною карткою № НОМЕР_1 типу MASTERCARD угода №SAMABWFC4 від 13 лютого 2019 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили що дійсно з кредитної картки позивача невідомі особи зняли кошти у сумі 23000 грн.. Не зважаючи на існуюче кримінальне провадження, представники Відповідача намагаються стягнути вказані кошти та відсотки за їх користування, зокрема в судовому порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем до позову надано копію універсальної картки А-Банку № НОМЕР_1 , яку, згідно пояснень, він оформив в лютому 2019 року в АТ «А-Банк».

Відповідно до довідки по рахунку ОСОБА_1 в АТ «А-Банк» станом на 12.01.2021 року заборгованість Позивача по картці універсальна № НОМЕР_1 угода №SAMABWFC4 від 13 лютого 2019 року становить 49 512,67 грн..

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_1 як на підставу позову зазначено, що кредитні грошові кошти були викрадені невідомими особами, а сам позивач грошові кошти не отримував.

Так, згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.02.2019 року було зареєстроване кримінальне провадження № 0000470 за заявою ОСОБА_1 за фактом викрадення в період часу з 12.02.2019 по 13.02.2019 невстановленою особою з карткового рахунку АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 грошових коштів в сумі 23 000 грн.

20.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся з листом до відділення Відповідача у м. Суми з вимогою припинити нарахування процентів по кредитним коштам, знятих з його картки № НОМЕР_3 в результаті злочину.

При цьому Позивачем надано лише відомості про внесення даних про кримінальне провадження за його заявою станом на 02.04.2019 та не надано відомостей про хід та результат такого розслідування актуальних на час розгляду справи. Крім того суд зазначає, що згідно положень ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Таким чином, відомості про наявність кримінального провадження самі по собі не можуть підтвердити певні фактичні обставини. Також суд звертає увагу на невідповідність номеру карткового рахунку зазначеного в відомостях ЄДРПОУ картковому рахунку, що є предметом позову.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 1051 ЦК України, на яку посилається позивач, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивачем не заявлена вимога про оспорювання спірного правочину (кредитної угоди), а заявлена вимога про визнання відсутнім боргових зобов`язань перед банком, що не відповідає способам захисту, встановлених законом. Також позивачем не надано доказів, що такий спосіб захисту передбачений у договорі між ним та відповідачем.

При цьому посилання позивача щодо безпідставного вимагання банком повернення кредитної заборгованості, мають бути предметом розгляду в справі про стягнення з позивача вказаної суми боргу.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання відсутнім боргових зобов`язань є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 15,16, 1048-1055 ЦК України, ст. ст. 4,12,13,76,81,128,263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання відсутнім боргових зобов`язань - відмовити.

Повне рішення складено 23 лютого 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський