Справа № 297/2159/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.

з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 297/2159/17 (Головуючий: Ільтьо І.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Берегівської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради про виділення у постійне користування земельної ділянки та скасування державного акту на право постійного користування землею.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири та нежитлового приміщення магазину, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , по сусідству з якими знаходиться кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який складається з приміщення самого кафе-бару та закритої тераси, збудованої з дерев`яного бруса, яка знаходиться на відстані близько 1,5 метрів від самої будівлі.

Позивач стверджує, що вищевказана тераса частково знаходиться на тротуарі та межує з орендованою нею земельною ділянкою за кадастровим номером: :01:005:0023, через своє розташування заважає проходу людей, а також створює позивачу перешкоди в її підприємницькій діяльності, так як вантажні автомобілі з товаром не можуть під`їхати до її магазину. Вказана тераса розташована на земельній ділянці, яка була надана в постійне користування відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області від 24 червня 1999 року № 200, на підставі якого останній було видано державний акт на право постійного користування землею серії ЗК № 001-20019 від 30 серпня 2000 року.

Посилаючись на вказані обставини позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Берегівського районного суду від 21 лютого 2019 року в позові ОСОБА_2 до Берегівської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради про виділення у постійне користування земельної ділянки та скасування державного акту на право постійного користування землею відмовлено у зв`язку з спливом строку позовної давності.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції адвокат Коваленко О.М. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як суд не звернув на ту обставину, що відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувач повинен дотримуватись умов добросусідства та не порушувати права сусідніх землевласників та землекористувачів. Судом також протиправно було застосовано норми ст. 267 ЦК України.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Коваленко О.М., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені і від представника ОСОБА_3 адвоката Пуканич Е.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці (у зв`язку з днем народження) і судова колегія вважає справу розглянути у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у їх відсутності. При цьому судова колегія бере до уваги ті обставини що справа неодноразово відкладалася по заявах адвоката Пуканич Е.В. і свої пояснення надавали у судовому засіданні, що мало місце 03 грудня 2019 року та наказ про відпустку ним не надано, що не перешкоджає розгляду справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири та нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Берегівської міської ради від 25.03.2011 року №234, ОСОБА_2 також надано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером: :01:005:0023. Дана земельна ділянка позивача знаходиться поряд з кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке складається з приміщення самого кафе-бару та закритої тераси, збудованого з дерев`яного бруса та знаходиться на відстані близько 1,5 метри від самої будівлі. Тераса та кафе належать ОСОБА_3 ..

При поданні позовної заяви до суду ОСОБА_2 посилається на те, що тераса відповідача частково знаходиться на тротуарі та межує з орендованою нею земельною ділянкою за кадастровим номером: :01:005:0023 і через своє розташування заважає проходу людей, а також створює позивачу перешкоди в її підприємницькій діяльності, так як вантажні автомобілі з товаром не можуть під`їхати до її магазину.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, ОСОБА_2 не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав, а саме створення перешкод у діяльності їй як приватного підприємця, з урахуванням того, що позивач 27 січня 2015 року припинила підприємницьку діяльність.

Позивач у позовній заяві просив визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради № 200 від 24.06.1999 року про виділення у постійне користування гр.. ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1 га для ведення господарської діяльності та визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЗК № 001-20019 від 30.08.2000 року виданий ОСОБА_3 і при цьому не зазначає, які права та обов`язки порушені позивача при прийнятті виконавчим комітетом Берегівської міської ради цих рішень, оскільки позивачу тільки рішенням від 25 березня 2011 року за № 234 Берегівська міська рада надала земельну ділянку в оренду за вищезазначеним кадастровим номером.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази про те, що спірна тераса частково знаходиться на тротуарі та межує з орендованою земельною ділянкою позивача.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що позовні вимоги позивача є недоведеними і саме з цих підстав слід було відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимогах, а не у зв`язку з пропуском строку позовної давності, так як із цих підстав суд відмовляє у позові у разі обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Оскільки, ці обставини є самостійними підставами для відмови у позові та є взаємовиключними, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і з підстав передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити за недоведеністю заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Коваленко Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Берегівського районного суду від 21 лютого 2019 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой