Справа № 466/5610/21
У Х В А Л А

про відмову у забезпечені позову до подачі позовної заяви

23 червня 2021 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львов Федорова О.Ф., розглянувши заяву заявника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,-

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Львова звернувся заявник ОСОБА_1 із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

22.06.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали провадження передані для розгляду судді Федоровій О. Ф.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви суд дійшов висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України зазначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається у письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, заява про забезпечення позову має відповідати вимогам ст.151 ЦПК України та подана до суду відповідно до порядку, встановленого ст.152 ЦПК України.

Відповідно до роз?яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При цьому, заявник є вільним у виборі заходу або заходів забезпечення позову, які необхідно застосувати, однак має навести обґрунтування доцільності вжиття кожного з них.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Зі змісту заяви про забезпечення позову заявник ОСОБА_1 зазначив, що ним здійснюється підготовка для подання позовної заяви про визнання права на проживання та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . На його думку, невжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви можу утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, так як є велика ймовріність, що спірний обєкт нерухомого майна вже відчужено або може бути відчужено на користь третіх осіб разом з майном, яке знаходиться в квартирі, що призведе до порушення його прав, а також існує реальна загроза того, що заявника в примусовому порядку виселять із квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважає, що існують усі підстави для забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору в даній справі є визнання права на проживання та користування квартирою, яка на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 . Крім того, суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову не має процесуальної можливості вирішувати питання з приводу права володіння та користування належним відповідачу майном.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову саме в вибраний заявником спосіб, а саме: не порушено право заявника, не зазначено особу, якій необхідно заборонити вчиняти дії.

Таким чином, в розумінні статті 151 ЦПК України, заявником не доведені обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви вимогам ст.ст.151, 152 ЦПК України, підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя: О. Ф. Федорова