Провадження № 22-ц/801/344/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Герасимчуком Олегом Олександровичем,

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Іщук Т.П., дата складення повного тексту не зазначена

в справі №127/ 17686/13-ц

за скаргою Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (скаржник)

за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (боржники)

на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Буряк Вікторії Вікторівни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2018, скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Буряк В.В., мотивуючи її тим, що на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2013 в цивільній справі № 127/17686/13-ц за позовом банку до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 23.01.2014 року видані виконавчі листи. Виконавчий лист № 127/17686/13-ц про стягнення на користь банку заборгованості та судового збору щодо боржника ОСОБА_2 неодноразово направлявся на примусове виконання.

17.09.2015 Замостянським ВДВС Вінницького міського управління юстиції було повторно відкрито виконавче провадження за № 48725317 з примусового виконання цього виконавчого листа. Виконавчий лист двічі в рамках цього провадження повертався стягувачу. Постанови про повернення виконавчого листа були скасовані та 21.12.2017 Замостянським ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області виконавче провадження відносно ОСОБА_2 відновлено.

17.10.2018 державний виконавець закінчив виконавче провадження, на підставі п. 9 ст. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в зв`язку з погашенням заборгованості).

Банк вважає, що підстави для закінчення виконавчого провадження були відсутніми з огляду на те, що із стягнутої суми заборгованості по рішенню суду в розмірі 10 348,79 дол. США в примусовому порядку по кредиту погашено лише 2 934,09 дол. США, повністю погашена заборгованість по відсотках - 757,45 дол. США, погашена сума боргу по пені - 173,05 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 889,45 грн. Непогашеною залишається сума заборгованості по кредиту в розмірі 7 414,70 дол. США.

Вказані обставини і стали підставою для звернення з цією скаргою, а тому просить визнати дії державного виконавця такими, що порушують вимоги Закону України «Про виконавче провадження», скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобов`язати державного виконавця поновити виконавче провадження, вжити заходів для своєчасного і повного виконання рішення суду на суму 7 414,70 доларів США. Також просить поновити, в разі необхідності, строк для звернення зі скаргою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Буряк Вікторії Вікторівни та скасовано постанову державного виконавця відділу Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Буряк Вікторії Вікторівни від 17.10.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 48725317 при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/17686/13-ц, виданого 23.01.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо боржника ОСОБА_2 . В решті вимог відмовлено.

Не погодившись із ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Герасимчука О.О., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу та постановити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскільки банк сам визначив заборгованість у національній валюті України, погодився із судовим рішенням, яким стягнуто таку заборгованість із боржника, а боржником сплачено заборгованість у повному обсязі, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та у спосіб визначений законодавством. Чинним законодавством не наділено державного виконавця правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду.

Апелянт також вважає, що до спірних правовідносин не може застосовуватися постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 127/17686/13, оскільки в ній інший предмет, підстави позову та фактичні обставини справи, ніж у справі, яка розглядалася судами. Натомість заявник вважає, що до спірних правовідносин має застосовуватися правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року (справа № 750/8676/15-ц), відповідно до якого кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті - гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником таку заборгованість сплачено в повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшли, а їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , а також її представник - адвокат Герасимчук О.О. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Замостянського ВДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Буряк В.В. та стягувач за виконавчим листом ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явились, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦП України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

В судовому засіданні представник апелянта - адвокат Герасимчук О.О. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Вирішуючи вимоги скарги суд першої інстанції виходив із того, що підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було, оскільки у судовому рішенні, на підставі якого видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначена сума, яка підлягає стягненню в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми в національній валюті України, а тому перерахування стягувачеві суми у валюті, відмінній від валюти, зазначеної у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду від 30 жовтня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 66/708660 від 01.10.2008 року в розмірі 11 127,89 дол. США, що становить еквівалент в гривнях по курсу НБУ на 04.07.2013 - 88 945,23 грн, з яких: 82 717,88 грн заборгованість за кредитом, 970,59 грн - нараховані відсотки по кредиту (період з 01.06.2013 по 03.07.2013 ), 5 083,71 грн - прострочені відсотки, 173.05 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, а також стягнуто солідарно судовий збір у сумі 889,45 грн.

На виконання цього рішення судом було видано виконавчі листи.

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському районному ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (виконавче провадження № 44420370).

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 пред`явлений до виконання до Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції (постанова державного виконавця від 13.02.2014, ВП 41987589).

Постановою державного виконавця Замостянського ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Буряк В.В. від 17.10.2018 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/17686/13-ц щодо боржника ОСОБА_2 закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням, що борг погашений в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 99 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій цієї статті закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Аналогічні положення містились у частині третій статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа.

Як слідує із матеріалів справи, ухвалюючи рішення у справі про стягнення боргу за кредитним договором, суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення.

При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржників суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом Національного банку України еквівалент у національній валюті України.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України станом на день винесення рішення не вважається належним виконанням.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року N 761/12665/14-ц, провадження N 14-134цс18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, під час виконавчого провадження виконання зобов`язання за судовим рішенням у національній валюті, а не у валюті кредиту (як це зазначено у виконавчих документах) без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ зумовило невиконання судового рішення у повному обсязі.

Встановивши, що стягнута з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сума в доларовому еквіваленті з урахуванням офіційного курсу Національного банку України на день платежу становить 2 934,09 доларів США, що лише частково покриває загальну заборгованість перед банком, у зв`язку з чим залишається невиконаним рішення суду на суму 7 414,70 доларів США, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо неправомірності дій державного виконавця із закриття виконавчого провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що банк, погодився з рішенням суду, яким стягнуто заборгованість за кредитом у гривнях, тому поверненню підлягають саме гривні, а не долари США, оскільки судом ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, чим і має керуватися державний виконавець при виконанні рішення суду.

Посилання апеляційної скарги на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року N 761/12665/14-ц, провадження N 14-134цс18, наявні інші фактичні обставини не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються обставинами, встановленими у справі, яка переглядається, які є подібними до справи, яка переглядалася Великою Палатою Верховного Суду.

Відтак ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Герасимчуком Олегом Олександровичем, залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В.Матківська

В.В.Сопрун