Справа №443/41/18
Провадження №2/443/158/21
РІШЕННЯ

іменем України

23 червня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» про визнання припинення трудового договору незаконним, поновлення на займаній посаді, зобов`язання виплатити вихідну допомогу та відшкодувати завдану шкоду,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

визнати припинення трудового договору на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України незаконним та скасувати наказ на звільнення від 30.11.2017;

поновити її на займану посаду монтера;

у випадку неможливості поновлення її на займаній посаді зобов`язати підприємство внести зміни в наказ від 30.11.2017 та трудову книжку, де причиною звільнення є власне бажання і оформити звільнення за пунктом 3 статті 38 КЗпП України;

відповідно до статті 44 КЗпП України зобов`язати підприємство виплатити їй три середньомісячні заробітні плати;

стягнути на її користь з відповідача моральну матеріальну шкоду у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 14.03.2017 вона уклала трудовий договір із відповідачем, який було зареєстровано в Стрийському міському центрі зайнятості. Вказаний договір укладений на невизначений строк, розмір її заробітної плати визначено на рівні мінімальної заробітної плати. 30.11.2017 вона довідалася про її звільнення з підприємства, ніби то за згодою сторін, про що зроблено відповідний запис в її трудовій книжці. Про те, що її звільнили незаконно, вона дізналася за межами підприємства. Вона отримала компенсацію за невикористані відпустки, а компенсації відповідно до ст. 44 КЗпП України не отримала. Відповідач оформив припинення її трудових відносин без її відома, що є грубим порушенням норм трудового законодавства.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.39-41), в обґрунтування якого покликаючись на те, що 29.03.2018 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» із заявою про прийняття на роботу монтером кабельного виробництва з 30 березня по 30 червня, за строковим трудовим договором. 29 березня 2018 року керівником відділу персоналу ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» видано наказ №238/ос про прийняття на роботу ОСОБА_1 монтером кабельного виробництва за строковим договором з 30.03.2017 р. по 30.06.2017. ОСОБА_1 12.05.2017 звернулася до ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» із заявою про надання соціальної відпустки по догляду за диною до досягнення нею трьох років з 15.05.2017 по 31.05.2018, а 27.07.2017 просила перервати їй соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років у зв`язку із виходом на роботу. Наказом №689/св від 27.07.2017 перервано соціальну відпустку по догляду за дитиною у зв`язку із виходом ОСОБА_1 на роботу з 31.07.2017. Керівник відділу персоналу Шабан Н. 18.08.2017 у кабінеті №35 в присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 керуючись ст. 176 КЗпП України повідомила ОСОБА_1 про встановлення їй робочого часу з понеділка по п`ятницю з 09:00 год до 17:00 год, до досягнення її дитини ОСОБА_7 трирічного віку, а саме: до 31.05.2018 та переміщення з команди 15М02 у групу з полегшеними умовами праці, про що видано наказ №687/ос від 18.08.2017. ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення з цим наказом, що підтверджується відповідним актом. 04.09.2017 ОСОБА_1 ще раз звернулася із заявою до ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» про надання соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 05.09.2017 до 31.05.2018. ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» 04.09.2017 видано наказ про надання ОСОБА_1 соціальної відпустки з 05.09.2017 до 31.05.2018 згідно поданої заяви. Наприкінці листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» було досягнуто спільної домовленості про припинення трудового договору 30.11.2017 за згодою сторін. 30.11.2017 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» із заявою про звільнення її з роботи згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін, яку цього ж дня погоджено посадовою особою ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ». Іншої заяви про звільнення ОСОБА_1 до товариства не подавала. Наказом від 30.11.2017 ОСОБА_1 звільнено з роботи за згодою сторін та ознайомлено її з цим наказом.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, суду пояснила, що їй створили неможливі умови та чинили на неї психологічний тиск, від чого у неї погіршувався стан здоров`я і вона зверталася до медпункту. Вона мала намір звільнитися за власним бажанням. Почерк та підпис у наявній в матеріалах справи заяві про звільнення її за згодою сторін належить їй, однак вона не пригадує коли писала таку заяву. Того дня при собі вона мала іншу заяву про звільнення за власним бажанням, однак таку у неї не прийняли.

Представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, суду пояснив, що позивачка перебувала у декретній відпустці, однак змушена була її перервати у зв`язку з потребою в грошах. Вийшовши з декретної відпустки в порушення трудового законодавства її дали у три зміни, у тому числі нічну, що заборонено. Потім їй запропонували дві зміни, однак від цього вона відмовилася. У зв`язку з порушенням трудового законодавства вони зверталися і в поліцію, і в Держпрацю, які проводили відповідні перевірки.

Представник відповідача позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що порушення трудового законодавства дійсно були допущені, однак відразу після їх виявлення виправлені. Заява про звільнення позивачки за згодою сторін написана нею власноручно. У день написання заяви було видано наказ про звільнення позивачки, про що її ознайомлено і заперечень щодо цього наказу нею не висловлювалося. Жодних інших заяв, у тому числі про звільнення за власним бажанням, позивачка не подавала. ОСОБА_1 була переведена на двохзмінний денний графік роботи, однак від цього відмовилася, про що сама ствердила у поданій нею заяві. Оскільки сторони обумовили і погодили умови звільнення саме за згодою сторін, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивачка подала клопотання про зміну позовних вимог (а.с.201), заяви про долучення доказів (а.с.213, 215), клопотання про відкладення судового засідання (а.с.219), заяву про надіслання документів та клопотання про дослідження доказів (а.с.231, 232).

Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.194), заяву про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.224).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 13.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.189-190).

Ухвалами судового засідання від 10.03.2021, 14.04.2021 відкладено розгляд справи (а.с.220, 225).

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Заявою від 29.03.2017 ОСОБА_1 просить прийняти її на роботу монтером кабельного виробництва з 30 березня по 30 червня за строковим договором (а.с.43).

30.03.2017 між ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» та ОСОБА_1 укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_1 зобов`язується виконувати обов`язки монтера кабельного виробництва, а керівник зобов`язується створювати необхідні умови для роботи працівника, виплачувати грошову винагороду і надавати соціально-побутові блага. Цей договір діє з 30.03.2017 по 30.06.2017 (а.с.93).

Відповідно до витягу з наказу №238/ос від 29.03.2017, ОСОБА_1 прийнято на роботу монтером кабельного виробництва за строковим договором з 30.03.2017 по 30.06.2017, з погодинною формою оплати праці у розмірі 27,00 грн за одну годину роботи та преміями згідно системи винагороди LPS plus (а.с.11).

Відповідно до Трудової книжки від 05.10.2005, ОСОБА_1 30.03.2017 прийнята монтером кабельного виробництва, 30.11.2017 звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.7-8).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» встановлено прядок прийняття на роботу та припинення трудового договору, робочий час та час відпочинку на виробництві (а.с.13).

Заявою від 12.05.2017 ОСОБА_1 попросила надати їй соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 15.05.2017 до фактичного виходу на роботу (31.05.2018) (а.с.44).

Заявою від 26.07.2017 ОСОБА_1 попросила перервати соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років у зв`язку з виходом на роботу. Погоджується працювати 3-х змінний повний робочий день (а.с.45).

Наказом №68/св від 27.07.2017 ОСОБА_1 перервано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зв`язку з виходом на роботу з 31.07.2017 на умовах повної зайнятості. Підстава: особиста заява від 26.07.2017 (а.с.46).

Заявою від 07.08.2017 ОСОБА_1 погодилася на умови праці згідно двохзмінного графіка роботи з наступними змінами: 1 зміна 05.00 год 13.00 год, 2 зміна 13.00 год 21.00 год, з 07.08.2017 до досягнення її дитиною трьохрічного віку (а.с.47).

Відповідно до витягу з наказу №687/ос від 18.08.2017, монтеру кабельного виробництва ОСОБА_1 встановлено з 21.08.2017 робочий час з понеділка по п`ятницю з 09-00 год до 17-00 год, до досягнення її дитини ОСОБА_7 трирічного віку, а саме: до 31.05.2018. ОСОБА_1 переміщено з 21.08.2017 з команди 15М02 у Групу з полегшеними умовами праці, зі зниженням інтенсивності навантаження, що виключає вплив несприятливих виробничих факторів (а.с.48).

Актом від 18.08.2017, складеного ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», встановлено, що 18.08.2017 о 12 год. 45 хв керівник відділу персоналу Шабан Н. у кабінеті №35 у присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_1 , монтера кабельного виробництва, керуючись cт. 176 КЗпП про встановлення їй з 21.08.2017 робочого часу з понеділка по п`ятницю, з 09:00 год до 17:00 год, до досягнення її дитиною ОСОБА_7 трирічного віку, а саме: до 31.05.2018, та про переміщення з команди 15М02 у Групу з полегшеними умовами праці. ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення з Наказом про встановлення їй робочого часу (а.с.49).

Заявами на ім`я керівництва ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» від 28.07.2017 та 21.08.2017, ОСОБА_1 повідомила про порушення трудового законодавства щодо неї, а саме: необхідність виконання нею посадових обов`язків у нічну зміну. 17.08.2017 їй запропонували підписати заяву-договір, від чого вона відмовилася, оскільки цей договір порушує її права. У п`ятницю її повідомили про примусове переведення на роботу з іншими умовами праці та нижчою заробітною платою, що також є порушенням її прав (а.с.78, 79).

Заявою від 04.09.2017 ОСОБА_1 попросила надати їй соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.09.2017 до 31.05.2018 або до фактичного виходу на роботу (а.с.50).

Відповідно до витягу з наказу №87/св від 04.09.2017, ОСОБА_1 надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.09.2017 до фактичного виходу на роботу (31.05.2018) (а.с.10).

Згідно з листів ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» від 13.11.2017 та 28.11.2017 на ім`я ОСОБА_1 , Правилами внутрішнього розпорядку на підприємстві діють два паралельних графіки роботи при тризмінному режимі роботи, який передбачає професія монтера кабельного виробництва. Посада монтер кабельного виробництва у товаристві не передбачає іншого графіка роботи ніж три зміни. ОСОБА_1 повідомлено, що керівництво підприємства не вправі залучати її до роботи згідно діючих графіків підприємства (а.с.9).

Заявою від 30.11.2017 ОСОБА_1 попросила звільнити її з роботи, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін 30.11.2017. Проти звільнення не заперечили начальник зміни та начальник відділу (а.с.51).

Наказом №977/ос монтера кабельного виробництва ОСОБА_1 30.11.2017 звільнено з роботи за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Підстава: особиста заява від 30.11.2017 (а.с.52).

З листів Головного управління Держпраці у Львівській області від 22.11.2017, 05.12.2017 вбачається, що внаслідок проведеного інспекційного відвідування в ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» виявлено порушення статті 176 КЗпП України залучення до роботи в нічний час ОСОБА_1 (жінку, що має дитину віком до трьох років) ,у зв`язку з чим складено акт, керівнику відділу персоналу Товариства внесено припис на усунення виявлених порушень. Між ОСОБА_1 та товариством має місце індивідуальний трудовий спір, вирішення якого підлягає безпосередньо у районних (міських) судах. За результатом інспекційного відвідування складено акт, на усунення та недопущення в подальшому виявлених порушень(а.с.3-5, 14, 16).

Постановою слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 09.12.2017 кримінальне провадження №0001504 (за заявою ОСОБА_1 щодо порушення ТзОВ «Леоні» вимог законодавства про працю) за ч. 1 ст. 172 КК України закрито на підставі п.2 ч.1. ст. 284 КПК України через відсутність складу кримінального правопорушення (а.с.164-165).

Відповідно до довідок №М-00000200, №М-00000201 та №М-00000202 від 16.12.2020, ОСОБА_1 працює в ТзОВ «ЦВГ Україна» на посаді монтера кабельного виробництва. ЇЇ дохід за період роботи з 01.01.2019 по 31.12.2019 склав 144 625,18 грн, за період роботи з 01.01.2020 по 30.11.2020 129 414,16 грн, за період роботи з 04.12.2017 по 31.12.2018 112 213,00 грн (а.с.216, 217, 218).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із звільненням позивачки із займаної посади за угодою сторін згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Так, відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу статтями 40, 41, 43, 431 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) статтею 45 цього Кодексу.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України).

Згідно з приписами частини 1 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Положеннями частини 1 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_1 30.03.2017 уклала з ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» строковий трудовий договір, за яким взяла на себе зобов`язання виконувати обов`язки монтера кабельного виробництва, а товариство зобов`язалося створювати необхідні умови для її роботи, виплачувати грошову винагороду і надавати соціально-побутові блага. Строк дії договору з 30.03.2017 по 30.06.2017.

Наказом №238/ос від 29.03.2017 ОСОБА_1 прийнято на роботу монтером кабельного виробництва за строковим договором з 30.03.2017 по 30.06.2017, з погодинною формою оплати праці у розмірі 27,00 грн за одну годину роботи та преміями згідно системи винагороди LPS plus.

За заявами ОСОБА_1 їй надавалася соціальна відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та за її ж заявами така відпустка переривалася у зв`язку з виходом на роботу.

На підставі статті 176 КЗпП України (наявність дитини віком до трьох років) монтеру кабельного виробництва ОСОБА_1 встановлено з 21.08.2017 робочий час з понеділка по п`ятницю з 09-00 год до 17-00 год, до досягнення її дитиною ОСОБА_7 трирічного віку, про що видано відповідний наказ №687/ос від 18.08.2017, ознайомитися з яким ОСОБА_1 відмовилася.

Заявою від 30.11.2017 ОСОБА_1 попросила звільнити її з роботи згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін 30.11.2017.

Надаючи оцінку аргументам сторін суд зазначає таке.

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди.

Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України можуть бути укладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення (постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №488/4536/19).

Суд зауважує, що позивачка ОСОБА_1 власноручно написала заяву про звільнення її на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін, підписала цю заяву та подала її роботодавцю ТОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ». Факт власноручного написання та підписання цієї заяви позивачка ствердила у судовому засіданні, підтвердивши суду, що почерк та підпис у заяві її. Зазначена заява містить дату звільнення та погоджена представником роботодавця, який не заперечив проти звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін. Тобто, сторони досягли домовленості про дату та підстави припинення трудового договору. Доказів на підтвердження вчинення стороною відповідача тиску, погроз, примушування до написання заяви позивачкою про звільнення, суду не надано і такі обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Матеріали справи також не містять фактичних даних про те, що ОСОБА_1 висловлювала бажання про анулювання домовленості про звільнення її за угодою сторін. Більше того, суд звертає увагу на те, що в наказі №977/ос від 30.11.2017, яким звільнено ОСОБА_1 із займаної посади монтера кабельного виробництва 30.11.2017 за угодою сторін, міститься її підпис про ознайомлення з цим наказом і відсутні будь-які інші записи, які б свідчили, що такий наказ не відповідає її внутрішній волі.

Крім цього, суд зазначає, що як у наказі, так і у в трудовій книжці підставою звільнення зазначено за угодою сторін згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України. Датою звільнення погоджена сторонами дата 30.11.2017.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі статей 36, 38, 221, 232, 235 Кодексу законів про працю України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район, с. Нежухів, вул. Леоні,1, ідентифікаційний код юридичної особи 31358171) про визнання припинення трудового договору на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України незаконним та скасування наказу про звільнення від 30.11.2017, поновлення її на займаній посаді монтера, а у випадку неможливості поновлення на займаній посаді зобов`язання підприємства внести зміни в наказ від 30.11.2017 та трудову книжку, де причиною звільнення вказати її власне бажання і оформити звільнення за пунктом 3 статті 38 КЗпП України, зобов`язання підприємства виплатити їй три середньомісячні заробітні плати відповідно до статті 44 КЗпП України, стягнення на її користь з відповідача моральної, матеріальної шкоди у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29 червня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів