Справа №339/389/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Іван Іванович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. від 21 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 4620 про стягнення в користь АТ «Альфа-Банк» 101 509,27 грн. заборгованості за кредитним договором № 348/25-5 від 28 грудня 2007 року та 1500, 00 грн. плати за вчинення таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на підставі вказаного напису 11 листопада 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. відкрив виконавче провадження №63577013, наклавши арешт на його кошти і майно.

Виконавчий напис вважає незаконним у зв`язку з відсутністю заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору від 28 грудня 2007 року АТ «Укрсоцбанк» надав йому кредит в сумі 5000 доларів США зі сплатою 21% річних та комісій з кінцевим терміном погашення до 27 грудня 2009 року.

Станом на 28 грудня 2007 року офіційний курс НБУ становив 505 грн. за 100 доларів США, а тому 5000 доларів США було еквівалентно 25250 грн. Він частково сплачував кредит та проценти, а в іншій частині допустив прострочення.

Згідно судового наказу Болехівського міського суду від 29 квітня 2009 року у справі № 2н-15/2009 з нього на користь АТ «Укрсоцбанку» (відповідач є правонаступником) стягнуто всю суму заборгованості за кредитним договором в сумі 22586.19 грн., в тому числі прострочену та ту, яка залишилась.

Постанова державного виконавця Болехівського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 21 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №52089390 свідчить про те, що він повністю сплатив борг за даним судовим наказом.

В період з 29 квітня 2009 року з дати ухвалення судового наказу до 15 жовтня 2019 року (дати припинення АТ «Укрсоцбанку»), останній, як кредитор не мав до нього жодних претензій.

У відносинах з АТ «Укрсоцбанком» немає факту боргових зобов`язань, а тому не може бути таких зобов`язань з АТ «Альфа банк».

Однак, приватний нотаріус, перевіряючи кредитний договір не врахував, що згідно п. 1.1 даного договору кінцевий терміном виконання зобов`язання за цим договором є 27 грудня 2009 року, відтак у випадку порушення строку сплати боргу право вимоги виникло у кредитора не пізніше 28 грудня 2009 року, а тому виконавчий напис міг бути вчинений не пізніше 28 грудня 2012 року.

Отже, вчинивши виконавчий напис 21 жовтня 2020 року, приватний нотаріус порушив вимоги ч.1 ст. 88 ЗУ « Про нотаріат», п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотарусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року ( далі Порядок).

Виписка з рахунку містить суму боргу за кредитом та процентами, але не містить строків сплати боргу, виписка з рахунку боржника, як необхідний документ для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості у кредитних відносинах, не відповідає вимогам, передбаченим п.2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року (далі Перелік).

Без даних про строки сплати боргу висновок наведений у виконавчому написі про наявність заборгованості за кредитним договором є необгрунтованим.

Приватний нотаріус на підставі ЗУ « Про нотаріат», враховуючи закінчення строку кредитного договору та строку давності, невідповідність виписки з рахунку вимогам Переліку, мав відмовити у вчиненні виконавчого напису.

01 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08 лютого 2021 року представником відповідача ОСОБА_2 подано заперечення на позов, в якому вважає, що твердження позивача щодо винесення постанови державного виконавця від 21 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з погашенням забргованості в повному обсязі, не відповідає дійсності.

При цьому, покликається на те, що у зв`язку з тривалим виконанням судового наказу відповідачем на суму заборгованості нараховувалися штрафні санкції в порядку ст.625 ЦК України, а тому, на момент винесення постанови державним виконавцем реальний розмір заборгованості позивача перед відповідачем був значно більшим, ніж визначено в судовому наказі від 29 квітня 2009 року.

Щодо позиції позивача про те, що виконавчий напис здійснений з порушенням строків звернення для вчинення виконавчого напису нотаріусом, то вважає, що станом на 21 жовтня 2020 року зобов`язання за кредитним договором позивачем не виконано, а тому Товариство було наділено правом грошової вимоги до позивача щодо повернення коштів по кредитному договору, оскільки зобов`язання не було припинено.

З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості здійснюється за три останні роки до моменту висунення вимоги щодо виконання зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі.

Оскільки право вимоги до позивача, у відповідача виникло 21 жовтня 2020 року, то Товариство мало звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача заборгованості не пізніше 21 жовтня 2023 року. Товариство звернулося до нотаріуса в день виникнення вимоги, а тому оскаржуваний виконавчий напис здійснено в строки (а.с.66-69).

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року витребувано у АТ «Альфа-Банк» належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують борг ОСОБА_1 та надавались нотаріусу для винесення оспорюваного виконавчого напису, а також витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. засвідчену копію оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса від 21 жовтня 2020 року та копії документів, на підставі яких нотаріусом вчинено виконавчий напис (а.с.75-77) .

Отримавши вищевказану ухвалу (а.с.94,), вказаними особами не виконано вимоги суду та не надано вказані документи, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Сторони в судове засідання не з`явився, представники позивача та відповідача подали заяву, в якій просять засідання проводити у їх відсутності (а.с.83, ).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин повторно, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином і від них не надійшло заяв про причини неявки в суд чи про слухання справи в їх відсутності (а.с.28, 30,46, 48, 62, 63,80, 94).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Отже, неявка сторін не є перешкодою для розгляду вказаного спору.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

А способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Так, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом спору є правомірність винесення виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача безспірної заборгованості по кредитному договору від 28 грудня 2007 року.

Встановлено, що вказаний кредитний договір укладено між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , за умовами якого, позивач отримав кредит в сумі 5000 доларів США зі сплатою 21% річних та комісій з кінцевим терміном погашення до 27 грудня 2009 року (а.с.10-16, 49-52).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Встановлено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Болехівського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судовим наказом Болехівського міського суду від 29 квітня 2009 року у справі № 2н-15/2009 р. з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської філії АКБ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 22586.19 грн. (а.с.17).

Згідно постанови старшого державного виконавця Болехівського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Олексенко О.Б. від 21 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №52089390, заборгованість ОСОБА_1 погашено в повному обсязі (а.с.18).

Разом з тим, 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4620, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 348/25-5 від 28 грудня 2007 року, який укладено з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого було АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» за вказаним договором є АТ «Альфа-Банк».

Стягнення заборгованості проведено за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року, сума заборгованості становить 3578 доларів США 05 центів, з них: прострочена заборгованість за кредитом - 1784 доларів США 17 центів, прострочена заборгованість за відсотками та комісією - 1793 доларів США 88 центів, яка станом на 21 жовтня 2020 року складає 101 509,27 грн. заборгованості за кредитним договором та 1500, 00 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.4,53).

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Розглядаючи цей спір, суд погоджується з твердженнями позовної заяви про те, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису справа за заявою Банку до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості вже розглянута судом по суті з ухваленням судового рішення ( судового наказу), яке набрало законної сили, спору в суді з приводу заборгованості ОСОБА_1 станом на 21 жовтня 2020року не існувало.

Так, звернувшись у квітні 2009 року до Болехівську міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, з чим погодився й суд, який задовольнив вимоги АКБ "Укрсоцбанку" ( а.с.17).

Встановлено, що згідно п.п. 1.1. кредитного договору від 28 грудня 2007 року, кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 5000 доларів США, зі сплатою 21% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною складовою цього договору та порядком повернення Кредиту згідно з графіком, що міститься в Додатку 2 до цього Договору, який є невід`ємною складовою цього договору та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 27 грудня 2009 року, на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п.п. 3.3.5-3.3.7 Кредитного договору позичальник зобов`язаний:

- погашати кредитору кредит відповідно до п.п.1.1, 3.3.15 цього договору;

- сплачувати кредитору проценти та комісії в строки, встановлені в п. 2.4, 2.5 цього Договору;

- сплачувати кредитору неустойку (пеню, штраф) в строк, встановлений у п. 2.6 цього договору.

Згідно п.п. 3.2.5 кредитного договору, кредитор має право у випадку, передбаченому у п.п.2.10.3 цього Договору, у разі порушення позичальником зобов`язань, зазначених у п.п. 3.3.3-3.3.16 цього Договору, а також, у разі порушення позичальником або третьою особою обов`язків, встановлених договорами, зазначеними в п. 1.3 цього Договору, за письмовим повідомленням кредитора до позичальника, в одностронньому порядку розірвати цей Договір, що має наслідком дострокове, протягом 30 календарних днів від дня отримання позичальником відповідної письмової вимоги Кредитора, виконання позичальником всіх своїх зобов`язань за договором, а саме: повернення кредиту, сплату процентів, комісій, а також сплату можливої неустойки ( пені, штрафу) та відшкодування збитків завданих простроченням виконання. Після погашення зазначених вимог цей Договір вважається розірваним.

Отже, згідно з умовами Кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк АТ «Укрсоцбанку» (відповідач є правонаступником) використало право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконує належним чином, не є підставою для нарахування процентів та пені за Кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, тому строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі незадоволення вимог кредитора за рішенням суду основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо у рішенні про стягнення заборгованості за кредитним договором сума заборгованості вказана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Однак, виконавчий напис нотаріуса було вчинено на підставі розрахунку кредитної заборгованості, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Вказаний розрахунок було здійсненого відповідачем за період з01 липня 2017 року по 01липня 2020 року у розмірі 3587 доларів США, що еквіваленьно 101509грн. з нарахуванням відсотків вже після зміни умов основного зобов`язання щодо строку дії договору. ( а.с.4).

Так, розмір заборгованості за відсотками, зазначений у виконавчому написі нотаріуса ( 1793 доларів США), є більшим від розміру цієї заборгованості, стягнутої судовим наказом Болехівського міського суду від 09 квітня 2009 року, яким у повному обсязі задоволено заяву та про стягнення заборгованості за кредитним договором (22586 грн).

Наявність судового наказу про дострокове стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованості за Кредитним договором в сумі 22586грн., не є підставою для нарахування відсотків за Кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Оскільки в розрахунок заборгованості за Кредитним договором, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права було включено нараховані після зміни строку виконання основного зобов`язання відсотки, то така заборгованість не може вважатися безспірною.

Тобто існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

Тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

З врахуванням наведеного, ст.18, 630, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. 12, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України суд,

ухвалив:

Визнати виконавчий напис від 21 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 4620 про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Альфа-Банк» 101 509,27 грн. заборгованості за кредитним договором № 348/25-5 від 28 грудня 2007 року та 1500, 00 грн. плати за вчинення таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

АТ «Альфа-Банк» - місцезнаходження вул.Васильківська, 100 м.Київ,

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович - місцезнаходження вул. Є.Коновальця, 121 м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області.

Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Іван Іванович місцезнаходження вул. Василіянок, 62 а, офіс 7 м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області.

Суддя Головенко О.С.