КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/3790/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження та повернення апеляційних скарг

15 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року про заміну неналежного відповідача у справі за позовом першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави Узинської об`єднаної територіальної громади в особі Узинської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельний горизонт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат», про скасування реєстрації та витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року прокурор звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що у ході досудового розслідування кримінального провадження було встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення спірних земельних ділянок у власність, а тому просив суд першої інстанції скасувати реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки та витребувати такі земельні ділянки на користь об`єднаної територіальної громади.

Під час судового розгляду справи, прокурор звернувся з клопотанням про заміну неналежного відповідача, посилаючись на те, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:0023:0001, площею 44,483 га; :05:006:0022, площею 29,3443 га; :05:005:0016, площею 17,784 га; :05:006:0026, площею 8,4846 га :05:005:0018, площею 4,3899 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на території м. Узин Білоцерківського району Київської області, були відчужені ОСОБА_1 , який є відповідачем по справі, на користь ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу №№ 1439, 1441, 1447, 1438, 1443 від 23 липня 2019 року. Державна реєстрація права власності відбулася 26 грудня 2019 року, що відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, і є моментом набуття ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки, які є предметом даного спору.

На підставі викладеного в клопотанні про заміну неналежного відповідача, прокурор просив суд замінити первісного відповідача - ОСОБА_1 та належного відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року клопотання прокурора було задоволено та замінено у цивільній справі за позовом Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави Узинської об`єднаної територіальної громади в особі Узинської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельний горизонт», Товариство з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» про скасування реєстрації та витребування земельних ділянок, первісного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст.ст. 51, 197 ЦПК України, оскільки вирішення питання про заміну неналежного відповідача має вирішуватися лише у підготовчому судовому засіданні.

Окрім того, скаржник зазначає, що прокурор неодноразово звертався з таким же ж клопотанням і судом було тричі відмовлено в задоволенні клопотання про заміну сторони відповідача у справі.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції суперечать нормам ЦПК України., оскільки питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні.

Процедурні питання заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача передбачені ст. 51 ЦПК України.

Так, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

При цьому заміна належного відповідача, згідно ч. 3 ст. 51 ЦПК України, на підставі яка виникла після подачі позову суперечить вказаній процесуальній нормі, оскільки стосується інших правовідносин.

Як було встановлено судом першої інстанції позов заступником керівника Білоцерківської місцевої прокуратури було подано 13 вересня 2019 року, а державна реєстрація переходу права власності на вищевказані земельні ділянки відбулась 26 грудня 2019 року. Отже, правовідносини щодо державної реєстрації виникли після подачі позову, а тому підстав для заміни первісного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача ОСОБА_2 згідно ч. 3 ст. 51 ЦПК України не було.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строків наданих Київським апеляційним судом, на адресу суду надійшли відзиви на апеляцій скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від Білоцерківської місцевої прокуратури, в яких зазначено, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційних скарга, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, на момент звернення до суду з позовом, спірні земельні ділянки перебували у власності ОСОБА_1 , тобто прокуратурою вірно визначено відповідача у справі.

Разом з тим, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що спірні у даній справі земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:0023:0001 площею 44,483 га, :05:006:0022 площею 29,3443 га, :05:005:0016 площею 17,784 га, :05:006:0026 площею 8, 4846 га, :05:005:0018 4,3899 га, які розташовані на території м. Узин Білоцерківського району Київської області, на підставі договорів купівлі продажу №№ 1439, 1441, 1447, 1438, 1443 від 23 липня 2019 року були відчужені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Державна реєстрація вказаного права відбулася 26 грудня 2019 року, про що ані ОСОБА_1 у своєму відзиві на позовну заяву від 20 лютого 2020 року, ані представник ОСОБА_1 , який вперше з`явився у судове засідання 09 липня 2020 року, не повідомили суду.

Прокурором 29 липня 2020 року самостійно, у ході підготовки до судового засідання, встановлено, що 26 грудня 2019 року відбулась перереєстрація права власності на спірні земельні ділянки, тобто були встановлені підстави для заміни неналежного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача ОСОБА_2 та на підтвердження додано довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, датовані 29 липня 2020 року.

Вказане свідчить про те, що прокуратурі, на момент подання позову та до закінчення підготовчого провадження у справі, не було та не могло бути відомо про те, що ОСОБА_1 здійснить продаж спірних земельних ділянок ОСОБА_2 , тобто про підстави залучення ОСОБА_2 відповідачем.

На підставі викладеного у відзивах, прокуратура просить суд апеляційної інстанції апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю, а апеляційні скарги підлягають поверненню скаржникам, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, визначені ст. 353 ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційними скаргами на ухвалу суду першої інстанції від 02 грудня 2020 року про заміну неналежного відповідача у справі.

Зі змісту ст. 353 ЦПК України не передбачено право учасників справи на оскарження ухвали суду про заміну неналежного відповідача у справі.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите, а апеляційні скарги підлягають поверненню скаржникам як такі, що подані на ухвалу суду, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Керуючись ст.ст. 352, 353, 357, 382, 383, 384 України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закрити.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року про заміну неналежного відповідача у даній справі повернути скаржникам як такі, що подані на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: