справа № 372/186/21
провадження № 22-ц/824/7705/2021
головуючий у суді І інстанції Зінченко О.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Ігнатченко Н.В., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, вказавши, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку та сина, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Так, як відповідач в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки та сина, тому вона просила в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 21 січня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції було встановлено обставини, які не відповідають дійсності.

Зазначає, що 2 березня 2021 року представником відповідача був поданий до Обухівського районного суду Київської області відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , що підтверджується чеком з пошти. 5 березня 2021 року відзив уже знаходився в Обухівському районному суду Київської області, однак в матеріалах справи станом на 9 березня 2021 року відзиву не було, на що звертав увагу відповідач, оскільки у відзиві наведені його доводи і докази у спростування заявленого позову.

Зокрема у відзиві відповідач доводив факт спільного проживання дітей із обома батьками, та утримання відповідачем дітей, на підтвердження чого були надані чеки матеріального забезпечення сім`ї, оплачені ним комунальні платіжки, довідка з ОСББ, яка підтверджує проживання відповідача з сім`єю з 2011 року у спільній квартирі по час звернення позивачки до суду з цим позовом.

Зазначає, що не згоден з висновком суду, що діти проживають разом лише з позивачем та знаходяться на її утриманні, оскільки такого висновку суд дійшов лише на підставі свідоцтва про народження дітей та довідки про склад сім`ї, які не містять інформації щодо проживання дітей лише з позивачкою та лише за рахунок її утримання.

Надаючи довідку про склад сім`ї та зазначаючи, що діти знаходяться на утриманні дружини, головою ОСББ були перевищені його повноваження. При цьому той самий голова ОСББ видав відповідачу достовірну довідку про факт проживання його з сім`єю з 2011 року по даний час.

Вважає, що у відзиві було подано достатньо доказів того, що діти знаходяться на утриманні відповідача, того, що відповідач і позивач проживають разом за однією адресою як повноцінна сім`я. Жодних підстав для задоволення позовних вимог позивача у суду не було.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідач ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Кулініченко Г.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що син та донька сторін проживають разом із позивачем. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві про те, що має можливість надавати матеріальну допомогу та зобов`язаний утримувати дітей відповідно до встановлених норм Сімейного Кодексу України, тому суд першої інстанції з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважав за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитись із таким висновком суду першої інстанції, та вважає за належне змінити рішення суду в частині дати початку стягнення аліментів виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка та відповідач 14 вересня 2010 року зареєстрували шлюб і в шлюбі у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Указану обставину суд вважав підтвердженою свідоцтвом про народження та довідкою про склад сім`ї (а.с.9-11).

Заперечуючи проти вимог позову відповідач у відзиві указував, що діти проживали з обома батьками разом у належній подружжю на праві спільної власності квартирі. Указані обставини судом не були перевірені. Звертаючись до суду із апеляційною скаргою відповідач у спростування встановлених судом обставин надав довідку ОСББ «Петрусенка» від 26 лютого 2021 року, свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а зазначив, що суду першої інстанції також були надані платіжні доручення про сплату ним комунальних послуг, квитанції про оплату ним дитячих товарів, продуктів харчування (а.с. 137-150).

Відповідно до частин другої - третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас пунктами третім - четвертим частини п`ятої ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи, однією із підстав для часткового задоволення позову суд першої інстанції вказав на те, що відповідач не спростував те, що син та донька сторін проживають разом із позивачем, та те що відповідач утримує дітей. В той же час, указані обставини були зазначені у відзиві, до якого були надані докази.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що подані відповідачем до суду апеляційної інстанції докази, зокрема довідка ОСББ «Петрусенка» від 26 лютого 2021 року, свідоцтво про право власності на квартиру, про які зазначав у відзиві відповідач, та які стороною позивача не спростовані, мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому такі докази беруться апеляційним судом до уваги.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.(ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України)

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Перевіряючи надані відповідачем докази, колегія суддів вважає, що відповідачем спростовано викладені у позовній заяві обставини, зокрема щодо непроживання дітей разом з відповідачем, проживання їх лише з позивачем та знаходження дітей на утриманні лише позивача, та належним чином підтверджено факт проживання однією сім`єю на час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідачем також доведено, та не спростовано позивачем факт участі в утриманні дітей. Крім того, позивачем взагалі не указано розмір витрат на дітей у підтвердження тієї обставини, що коштів, які виділяв відповідач, не достатньо для утримання дітей.

Таким чином колегія суддів вважає, що на час звернення до суду із позовом підстав для стягнення аліментів не було.

Разом з тим, у судовому засіданні відповідач вказав на те, що на час розгляду апеляційної скарги розірвав шлюб із позивачкою та з 5 червня 2021 року виїхав з квартири та проживає окремо від дітей.

Вказане стороною позивача не спростовано.

У судовому засіданні відповідач також зазначив, що не заперечує проти розміру аліментів, які присудженні судом, але вважає, що початок їх виплати має починатись саме з часу окремого проживання.

Враховуючи наведене колегія апеляційного суду погоджується, що підстав для ухвалення рішення про стягнення аліментів з часу звернення з позовом не було. Разом з тим, на час розгляду справи у апеляційній інстанції такі підстави існують.

Перевіряючи правильність ухвалення судом рішення апеляційний суд має виходити з тих обставин, що існували на час розгляду справи у суді першої інстанції.

В той же час у разі скасування помилкового рішення суду для захисту своїх прав та прав дітей позивачу необхідно буде знову звертатись до суду з таким позовом. Тому з урахуванням принципу процесуальної економії колегія апеляційного суду вважає за можливе погодитись з рішенням суду першої інстанції щодо встановленого розміру аліментів змінивши при цьому час початку стягнення аліментів, а саме з часу настання відповідних обставин.

Ефективність задоволення позовних вимог у такий спосіб призведе до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

На важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, звертає увагу Колегія суддів в постанові Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Тому суд з врахування встановлених обставин, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей починаючи з 6 червня 2021 року.

Оскільки ні позивачем ні відповідачем сам розмір та порядок сплати аліментів не оскаржено, підстави перевіряти рішення суду першої інстанції в цій частині відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач була звільнена судом першої інстанції від сплати судового збору на підставі пункту 3 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

За розгляд апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 1 362 грн, що підтверджується оригіналом квитанції про сплату судового збору № 105 від 26 квітня 2021 року (а.с. 134).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то відповідачу слід відшкодувати за рахунок держави половину судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 681 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 9 березня 2021 року змінити в частині дати початку стягнення аліментів, встановивши його початок з 6 червня 2021 року.

Відшкодувати за рахунок держави на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одну) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 червня 2021 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді Н.В. Ігнатченко

С.О. Журба