Справа № 288/610/21
Провадження № 2-о/288/14/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

представника заявника - Слівінського В.О.,

представника заінтересованих осіб Галіцької Плисак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Попільня Житомирської області у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Попільнянський районний сектор УДМС в Житомирській області про встановлення факту постійного проживання особи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Вірменії у місті Єреван.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 народилась дочка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18 березня 1987 року.

З 20 липня 1990 року ОСОБА_3 приїхала для постійного проживання на території Української РСР та була зареєстрована в селі Строків, Попільнянського району, Житомирської області, де проживала разом з донькою ОСОБА_1 . Факт проживання та реєстрації ОСОБА_3 на території України підтверджується випискою з домової книги № 5 за 1991- 1992 роки Строківської сільської ради та довідкою № 294 від 24.10.2012 року.

Згідно рішення Попільнянського районного суду від 03.11.2009 року № 2-о-46/2009 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

ОСОБА_3 набула громадянства України та була документована паспортом громадянина України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 на території Української РСР в період з 20.07.1990 року до моменту проголошення незалежності України, тобто до 24 серпня 1991 року, породжує для її доньки ОСОБА_1 виникнення, зміну, припинення особистих прав, а саме: право на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», оскільки ОСОБА_1 проживала разом з своєю матір`ю ОСОБА_3 на території Української РСР до 24.08.1991 року.

Заявник просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 20.07.1990 року на території Української РСР до моменту проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованих осіб Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області та Попільнянського районного сектору УДМС в Житомирській області в судовому засіданні щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника заявника, представника заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до повідомлення Попільнянського районного суду Житомирської області рішення суду по справі № 2-о-45/2009 від 03.11.2009 року про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та по справі № 2-о-46/2009 від 03.11.2009 року про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року набрало чинності 13 листопада 2009 року. На дані рішення заяви про апеляційне оскарження та апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду не подавались /а.с. 4/.

Згідно Виписки з домової книги № 5 за 1991-1992 роки від 24.10.2012 року № 294 виданої Строківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 , 1964 року народження, згідно записів у домовій книзі № 5 за 1991-1992 роки дійсно зареєстрована з 20.07.1990 року за адресою: село Строків, Попільнянського району, Житомирської області /а.с. 5/.

Як вбачається з Виписки з погосподарської книги № 21 від 16 січня 2012 року Строківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, згідно з даними погосподарської книги № 4 за 1986-1990 роки, погосподарської книги № 3 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , погосподарської книги № 1 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 , погосподарської книги № 1 за 2011-2015 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 002-3 ОСОБА_3 , 1964 року народження, дійсно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 6/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 04 вересня 2019 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 14796 /а.с. 7/.

Згідно копії паспорта України номер: НОМЕР_5 виданого 25 березня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження Вірменія, громадянство України /а.с. 8/.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18 березня 1987 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , запис за № 501, місце народження: місто Єреван /а.с. 9/.

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 248 від 24 липня 2019 року виданої Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Житомирської області визначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження м. Єреван, Вірменія, громадянство України, з 14 травня 2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 10/.

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області № 2-о-46/2009 від 03 листопада 2009 року, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року /а.с. 44/.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вирішення даного питання врегульовано, крім Закону «Про громадянство України» (далі Закон), також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до положень Закону та Порядку, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Згідно з пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_7 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У листі Верховного суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( 13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 № 215.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В постанові від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Відповідно до пункту 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Як вбачається з пункту 7 глави 2 Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України і їм потрібно підтвердити факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Згідно пункту 45 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_7 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до положення пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 на території Української РСР в період з 20.07.1990 року до моменту проголошення незалежності України, тобто до 24 серпня 1991 року, породжує для її доньки ОСОБА_1 виникнення, зміну, припинення особистих прав, а саме: право на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Отже, факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які сумнівів у суду не викликають, а тому заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство України»; Законом України «Про правонаступництво України»; Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України»; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року; ст.ст. 4, 11, 12, 13, 15, 19, 60, 76, 81, 214, 234, 256-259, 263-265, 293, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Попільнянський районний сектор УДМС в Житомирській області про встановлення факту постійного проживання особи - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 20.07.1990 року на території Української РСР до моменту проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник