ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/4331/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Литвин Н.М.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину майна в порядку обов`язкової її частки, визнання права на спадкування за законом на майно померлого разом із спадкоємцем 1 черги,

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулася в Дарницький районний суд М. Києва з позовною заявою до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу з ОСОБА_5 , визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та визнання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач з січня 1998 року по 15 листопада 2016 року разом з ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спочатку в її квартирі на АДРЕСА_1 , пізніше в квартирі АДРЕСА_2 , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, однак шлюб не реєстрували.Вони разом складали кошторис, спільно купували речі і нерухомість, займались вихованням онуків, облаштовували квартиру, робили ремонт, спільно проводили дозвілля, відпочивали, разом підтримували родинні зв`язки, як з родичами з боку ОСОБА_5 , так і з родичами з боку позивача. За час спільного проживання позивача з ОСОБА_5 ними була придбана квартира АДРЕСА_2 , автомобіль марки «Шевроле Такума», д.н. НОМЕР_1 , земельна ділянка у садовому товаристві «Рута» в с. Власівка, Баришівського району Київської області, на якій побудовали будинок та заощаджені грошові кошти на рахунках. В 2014 році ОСОБА_5 захворів на тяжку хворобу, у нього виявили рак і ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Відповідач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 та спадкоємцем першої черги, проживає у Російськцій Федерації, приїжджав рідко, останній раз приїхав на декілька днів в листопаді 2016 року, і за кілька днів до смерті батька повернувся до РФ. Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 залишилась проживати у квартирі АДРЕСА_2 , вступила в управління та користування його майном. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль «Шевроле Такума», д.н.з. НОМЕР_1 , земельну ділянку з побудованим на ній будинком та грошові кошти. Оскільки позивач тривалий час проживала з померлим однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, а також опікувалась, та надавала йому всю можливу допомогу, так як ОСОБА_5 через тяжку хворобу був у безпорадному стані, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

В результаті, із врахуванням збільшених позовних вимог позивач просила суд

1. Встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Визнати квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль марки «Шевроле Такума», державний номерний знак НОМЕР_1 , земельну ділянку в АДРЕСА_6, кадастровий номер :21:046:0030, будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок розташований на ній, а також грошові кошти, які розміщені на рахунку учасника пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління №411 від 23.04.2002 року та на рахунку вкладника за договором банківського вкладу «Стандарт» НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті у ПАТ АКБ «АРКАДА», на депозитному рахунку НОМЕР_2 відкритому 24.04.2015 року, депозитному рахунку НОМЕР_3 відкритому 24.04.2015 року, депозитному рахунку НОМЕР_4 відкритому 24.04.2015 року, картковому рахунку НОМЕР_5 відкритому 16.05.2014 року, картковому рахунку НОМЕР_6 відкритому 16.05.2014 року у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_7 у ПАТ «Банк Південний» - спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

3. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину АДРЕСА_2

4. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Шевроле Такума», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

5. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки в садовому товаристві «Рута» в с. Власівка, Баришівського району Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, та на будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок розташований на вказаній земельній ділянці.

6. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину коштів, які розміщені на рахунках учасника пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління № 411 від 23.04.2002 року та на рахунок вкладника за договором банківського вкладу «Стандарт» № НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті у ПАТ АКБ «АРКАДА», на депозитному рахунку НОМЕР_2 відкритому 24.04.2015 року, депозитному рахунку НОМЕР_3 відкритому 24.04.2015 року, депозитному рахунку НОМЕР_4 відкритому 24.04.2015 року, картковому рахунку НОМЕР_5 відкритому 16.05.2014 року, картковому рахунку НОМЕР_6 відкритому 16.05.2014 року у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_7 у ПАТ «Банк Південний».

7. Визнати за ОСОБА_3 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 разом зі спадкоємцем першої черги.

Відповідач у запереченнях та відзиві вказував про те, що сам по собі факт проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу до 1 січня 2004 року юридичного значення не має та не породжує режиму спільної сумісної власності, щодо майна яке було ними набуте в період до 1 січня 2004 року. Подані позивачем докази не є належними та допустимими щодо підтвердження факту спільного проживання мого батька з позивачкою саме як чоловіка і жінки без реестрації шлюбу. Вони не підтверджують наявність усталених відносин, що притаманні саме як подружжю. Можлива ж сплата комунальних платежі від імені ОСОБА_3 , є доказом лише користування квартирою, що є підтвердженням реалізації позивачкою своїх прав та виконання обов`язків як користувача квартири у відповідності до норм ЖК України. Той факт, що батько відповідача можливо мав якісь нетривалі стосунки в останні роки свого життя з позивачкою, проживаючи разом на одній житловій площі, спільно відпочиваючи декілька раз, не свідчить, що вони утворити сім`ю, і між ними виникли взаємні права та обов`язки. 07.04.1998 року батько здійснив за рахунок власних особистих коштів інвестування будівництва спірної квартири, право власності на яку посвідчено за ним на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 08.09.1998 року та зареєстровано у встановленому законом порядку 09.09.1998 року. Щодо позовної вимоги про визнання автомобіля марки «Шевроле Такума», д.н.з. НОМЕР_9 , земельної ділянки в АДРЕСА_6, кадастровий номер - :21:046:0030, та садового будинку, розташованого на ній спільною сумісною власності та визнання права власності на 1/2 їх частину за ОСОБА_3 , то відповідач вважає, що вказана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про встановлення факту спільсного проживання, а оскільки позивачем не доведений даний факт, тому і не підлягають задоволенню вказані вимоги. Вважає, що позивачка взагалі не має права на спадкування частини спадкового майна покійного, так як не являється спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11.01.2017 року відкрито провадження за даною позовною заявою, справу призначено до розгляду в судове засідання.

Ухвалою суду від 12.01.2017 року частково задоволено клопотання позивача та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль «Шевроле Такума», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_10 , а також заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. вчиняти дії по оформленню та видачі свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 28.03.2017 року було накладено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_11 у садовому товаристві «Рута», розташовану в с. Власівка Баришівського району Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, індивідуальний банківський сейф № НОМЕР_7 в ПАТ «Південний» на ім`я ОСОБА_5 у відділенні № 26-05 ПАТ АБ «Південний» за адресою: м. Київ, вул. Гришка, 4 А, на рахунок учасника пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління від 23.04.2002 року та на рахунок вкладника за договором банківського вкладу «Стандарт» № НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті в ПАТ АКБ «АРКАДА», на депозитний рахунок НОМЕР_2 , відкритий 24.04.2015 року, на депозитний рахунок НОМЕР_3 , відкритий 24.04.2015 року, на депозитний рахунок НОМЕР_5 , відкритий 16.05.2014 року, на картковий рахунок НОМЕР_6 , відкритий 16.05.2014 року у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвалами суду від 27.06.2017 року, 10.08.2017 року, 30.10.2017 року задоволені клопотання сторони позивача про витребування доказів.

Ухвало суду від 06.07. 2018 року задоволено клопотання сторони позивача про виклик свідків.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року у справі призначено комісійну судово-медичну експертизу.

Ухвалою суду від 18.10.2019 року зупинено провадження по справі у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_3 та залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою суду від 20.05.2020 року відновлено провадження, здійснено заміну позивача ОСОБА_3 на її спадкоємця - ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві а також просив стягнути судові витрати, надавши суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та заяви про збільшення позову.

Відповідач у письмових заявах по суті справи не визнавав заявлені позовні вимоги, однак у подальшому відповідач у суді визнав, що ОСОБА_3 та його батько проживали разом, неодноразово приїжджали до нього у м. Бєлгород, Російської Федерації, так само він гостював у батька, де з ним проживала ОСОБА_3 . Визнав, що копії листів його бабусі, які містяться в матеріалах справи, адресовані його померлому батькові та ОСОБА_3 як чоловікові та дружині. Також відповідач визнав, що стан здоров`я ОСОБА_5 був перед смертю вкрай тяжкий, ОСОБА_3 цілодобово доглядала за його батьком, коли той перебував у лікарні 2014 році та потім дома.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст.41 Конституції України та ч.1, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно ч.1, ст.22 КпШС (в редакції 20.06.1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У відповідності до ч.1, ст.60 СК України (в редакції 10.01.2002 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 СК України (в редакції 10.01.2002 року) дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначає п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Як передбачено ч.3, ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , який було розірвано 10 липня 1997 року ( т.1, а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 16.11.2016 року (т.1, а.с.7).

Похованням ОСОБА_5 займалась ОСОБА_3 (т.1, а.с.227).

При зверненні ОСОБА_3 до приватного нотаріуса з метою успадкування майна померлого, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, що підтверджують родинні зв`язки з померлим.

На ім`я ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власника зареєстровано наступне майно:

-квартира АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_5 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08.09.1998 року (а.с.7 том 1 );

- автомобіль «CHEVROLET AVEO», номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний 25.07.2007 року за 91079 грн. (а.с. 103-104 том 1);

- земельна ділянка в АДРЕСА_6, кадастровий номер :21:046:0030,зареєстрована на ім`я ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2007 року (т.1, а.с.219; 227).

На вказаній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, що підтверджується висновком будівельно-технічної, оціночно - будівельної, оціночно-земельної експертизи №06/56-17-18 від 05.02.2018 року, відповідно до якого вартість будівельних матеріалів з яких збудований даний будинок, який не введено в експлуатацію складає 300 009 грн., сараю - 22 347 грн., огорожі, воріт, хвіртки - 62 060 грн., свердловини - 48 478 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 роз`яснив та підтвердив зміст даного висновку.

У померлого наявні банківські рахунки, що підтверджується банківськими документами, які були витребувані судом з пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління № 411 від 23.04.2002 року та на рахунок вкладника за договором банківського вкладу «Стандарт» № НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті у ПАТ АКБ «АРКАДА», депозитний рахунок НОМЕР_2 відкритий 24.04.2015 року, депозитний рахунок НОМЕР_3 відкритий 24.04.2015 року, депозитний рахунок НОМЕР_4 відкритий 24.04.2015 року, картковий рахунок НОМЕР_5 , відкритий 16.05.2014 року, картковий рахунок НОМЕР_6 , відкритий 16.05.2014 року у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також відкритий індивідуальний банківський сейф НОМЕР_18 у ПАТ «Банк Південний», що підтверджується листом з банківської установи та доданим до нього описом виявленого при розкритті індивідуального банківського сейфу майна (т.3, а.с.110-111).

Відповідно до листа головного лікаря КНП «ЦПМСД №2 Дарницького району м. Києва» ОСОБА_32 від 08.05.2018 року №728 ОСОБА_3 з 2005 року надано дозвіл отримувати медичну допомогу не за місцем реєстрації, а за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_4 (т.5, а.с.4).

Відповідно до акту комісії ОСББ «Престиж» від 15.12.2016 року ОСОБА_3 проживала в спірній квартирі АДРЕСА_2 з 2000 року (т.1, а.с.6).

Судом встановлено, щоОСОБА_3 за місцем роботи 23.11.2007 року було отримано безпроцентну позику в сумі 109 000 грн., що підтверджується договором позики (т.1, а.с.210; т.4, а.с.5).

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне:

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були разом з 1998 року, купили машину, дачу, квартиру.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали з 1998 року як чоловік і дружина, вони спільно за зароблені ними кошти купили автомобіль, дачу. Це була сім`я, ОСОБА_5 представляв всім ОСОБА_3 як свою дружину.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що знає ОСОБА_5 та ОСОБА_3 тривалий час, вони спільно проживали з кінця 90-х років, оточуючим ОСОБА_5 представляв ОСОБА_3 як дружину, вони мали спільний бюджет, вона прала ОСОБА_5 всі речі, готувала йому їжу та доглядала за ним як за «дитиною». Вони відпочивали сім`ями разом. Також разом перебували на стаціонарному лікуванні, де він бачив, як ОСОБА_3 цілодобово знаходилася з ОСОБА_5 та доглядала за ним після операції.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що з 1998 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 жили на Оболоні, у них був спільний бюджет, разом робили покупки, прибирали також разом, відомо що автомобіль купили разом.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що працювала бухгалтером разом з ОСОБА_5 , останній називав ОСОБА_3 дружиною, вона носила йому на роботу домашню їжу, спочатку вони жили на Оболоні, а потім на Позняках .

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 разом за їх спільні кошти купували квартиру на Позняках , разом купили земельну ділянку та будували на ній будинок.

Таким чином, всі свідки, які були знайомі з покійним ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , підтвердили, що вони почали проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1998 року. Весь час до його смерті вони проживали як чоловік та жінка, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом відпочивали, купували будівельні матеріали, планували придбання майна. Позивач весь час забезпечувала його побут, ходила до магазину, купувала продукти, готувала їжу, прала, прибирала у квартирі. Навіть коли ОСОБА_5 був здоровий, він хатніми справами не займався, цим завжди займалася ОСОБА_3 . Він був як голова сім`ї. Вони повністю довіряли один одному. Останній час до смерті ОСОБА_5 почувався погано, сам себе обслуговувати він фізично не міг. Під час його перебування у лікарні, ОСОБА_3 постійно була з ним, доглядала його.

За приписами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно із частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою ст.112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України "Про власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Враховуючи те, що частина майна була придбана ще до набрання чинності ЦК України та Сімейним кодексом України, тому до даних правовідносин застосовуються положення як Кодексу про шлюб та сім`ю так і Сімейного кодексу України.

Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з частиною першою ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як рекомендує п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з частиною другою ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини третьої ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Відповідно до ч.1, ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч.3, ст.12, ч.1, 6, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду доказами, наданими позивачем та доказами, які були витребувані судом та містяться в матеріалах справи, повністю підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу:

- Доказами про спільне проживання в спірній квартирі з 2000 року Акт ОСББ (т.1, а.с.6);

- Доказами про взяття позивача на облік по медичному обслуговуванню за адресою спільного проживання в спірній квартирі, що підтверджується листом Головного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дарницького району м. Києва Аленьтьєвої Л., від 08.05.2018 року №728, про те, що ОСОБА_3 з 2005 року надано дозвіл отримувати медичну допомогу не за місцем реєстрації, а за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_4 (т.1, а.с.8, 9; т.5, а.с.4);

- Доказами про спільне оздоровлення в санаторно-лікувальних закладах України (санаторно-лікувальні картки за 2007 рік містяться в матеріалах справи (т.1, а.с.12, 13, 199);

- Спільний неодноразовий відпочинок за межами України, що підтверджується закордонними паспортами та іншими письмовими доказами (т.1, а.с.197-198; 203-208; т.4, а.с.130);

- Фотокартками, які містять докази по веденню позивачем з ОСОБА_5 спільного господарства (сільськогосподарських робіт на спільній дачі у с. Власівка, Київської області, спільного дозвілля, підтримання родинного зв`язку з членами родини ОСОБА_5 та членами родини позивача на протязі більше 20 років (а.с.13 -15; т.1, а.с.221-224, т.1, а.с.185-193, т.3, т.4, а.с.248-250, т.4), а також особистим листуванням між ОСОБА_5 та членами його родини, де він стверджує, що позивач є його дружиною, що визнав відповідач. Також відповідач визнав, факти перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у нього вдома, що доводять фотокартки зроблені 01 травня 2007 року в м. Бєлгород, Російська Федерація, на яких зображений сам відповідач, його дружина та дитина. Також на фотокартках, які містяться в матеріалах справи зображена матір ОСОБА_5 - ОСОБА_18 поряд з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в м. Белгород, Російської Федерації зроблені в 2007 році, а також спільні фотографії ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з мамою ОСОБА_5 - ОСОБА_19 виконані, ще в 1998 році. На фото виконаних при їх зустрічі на Залізничному вокзалі в м. Києві в 2013 році, поряд з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 також зображена дружина відповідача - ОСОБА_20 з їхнім сином - ОСОБА_21 . А знімає їх на фото син ОСОБА_5 - ОСОБА_22 , який на даний час є померлим. Також в наданих в розпорядження суду фотографіями доводиться факт прийому родини (і мами ОСОБА_5 ) та гостей за адресою АДРЕСА_4 на протязі 20-ти років зображені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Також на фото, виконаного в 1998 році, зображено зустріч ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в 1998 році ОСОБА_6 з пологового будинку в м. Києві (правонаступника позивача - ОСОБА_3 ), її доньки. В своїх листах та вітальних листівках написаних матір`ю ОСОБА_5 - ОСОБА_19 , датованих 2008-2009 роками, остання звертається як до ОСОБА_5 так і до ОСОБА_3 : «Зравствуйте ОСОБА_5 и ОСОБА_3 », « ОСОБА_5 и ОСОБА_3 , чувствую себя удовлетворительно. Когда отпустит - очень надеюсь, что еще побуду у Вас, посмотрю на Вашу «фазенду», сосновый бор, озеро, посижу рядом с Вами у мангала с шашлыком. Я Вас обоих очень люблю, скучаю, благодарна, что не забываете меня», «ОСОБА_3, ОСОБА_5 берегите себя, радуйте своих родителей и внуков и поживите, в добром здравии, хорошем настроении, любуясь своим загородным домом. Пусть Вам будет в нем тепло и радостно, счастливо. Обнимаю, целую, люблю и всегда жду Вас к себе хоть на несколько дней. Ваша мама», вітальна листівка від мами ОСОБА_5 з Новим роком та Різдвом, за 2008-2009 рік «Милые ОСОБА_3 и ОСОБА_5», яку підписує «Ваша мама». В даних листах це звернення з побажаннями до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як до одного цілого, тобто до подружжя. В своїх листах мама ОСОБА_5 визнає їх сім`єю та те, що майно, у них спільне.

- Банківськими виписками про зняття коштів в сумі 49 000 грн. з рахунку позивача в день придбання автомобіля з банківської установи, яка знаходиться за тією ж адресою, що і автосалон, де купувався спірний автомобіль, а саме: АДРЕСА_5 (т.1, а.с.226, т.2, а.с.8, т.4,, а.с.182);

- Отримання позивачем за місцем роботи 23.11.2007 року безпроцентної позики в сумі 109 000 грн. (на той час по курсу близько 20000 дол. США), для придбання будівельних матеріалів з яких побудований спірний садовий будинок після придбання ними спірної земельної ділянки, що підтверджується договором позики. (т.1, а.с. 210, т.4, а.с.5);

- Банківськими дорученнями від 18.07.2006 року, якими позивач довіряла своєму чоловіку ОСОБА_5 розпоряджатися своїми готівковими коштами, які знаходилися на валютному рахунку в банківській установі АППБ «Аваль», одночасного з її чоловіком відкриття таких депозитних рахунків в одній і тій же банківській установі, розміщення коштів на них (квитанції від 18.07.2006 р. про внесення готівки на депозитний рахунок ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ), одночасне їх зняття (заява на видачу готівки від 21.07.2008 р. ОСОБА_5 в сумі 56 030,35 грн. та заява на видачу готівки від 22.07.2008 р. ОСОБА_3 в сумі 10827,63 дол. США) та подальше зберігання їхніх валютних коштів в одному сейфі банківської установи, де вони знаходяться і на даний час, в сумі, що повністю збігається з коштами, які були попередньо зняті. Наявність вказаних готівкових коштів та коштів отриманих по позиці, та інших готівкових коштів спростовує твердження відповідача про те, що позивач не мала можливості здійснювати придбання спірного майна (а.с.5-9, т.5, а.с.69, т.3).

- Відеозвукозаписом від 15.08.2008 року, на якому покійний ОСОБА_5 особисто підтверджує, що майно, а саме дача є їхнім спільним з позивачем майном. Аутентичність даного відеозвукозапису підтверджується Висновком експертизи № 214/01/2018 експертизи відеозвукозапису № 214/01/2018 від 29.01.2018 року, де атестований судовий експерт ОСОБА_34 , який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, та був допитаний в судовому засіданні в якості експерта, підтвердив, що дуже висока ймовірність належності голосу на відеозаписі саме ОСОБА_5 . (а.с.206 Т3, а.с.214 Т 3);

- Квитанціями про оплату комунальних рахунків по утриманню спільного майна, які оплачувалися також особисто ОСОБА_3 , що підтверджуються Висновком експерта почеркознавчої експертизи № 8-/343 від 30.03.2017 року, який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, оскільки на вказаних квитанціях стоїть саме її підпис та особисто нею заповнювались в період з 2009 року по 2016 рік (а.с. 229-237 Т1, а.с. 88-128 Т 4);

-- Виписками з банківських рахунків позивача та банківських рахунків її чоловіка ОСОБА_5 про рух коштів, які свідчать про придбання майна та витрат на спільний побут в певний час, за адресою їхнього спільного проживання на протязі тривалих років (а.с. 2 Т2, а.с. НОМЕР_12 , а.с. НОМЕР_13 , а.с. НОМЕР_14 , а.с. 69 -74 Т 3);

-- Також докази про спільне проживання та того, що це була сім`я, і ОСОБА_5 вважав її своєю дружиною, містяться в матеріалах медичної документації, а саме в медичній карті стаціонарного хворого № 4914 з Інституту трансплантології та хірургії ім. О. Шалімова за 2014 рік де на титульній сторінці зазначено поряд з анкетними даними ОСОБА_5 вказано «дружина ОСОБА_3 , тел. НОМЕР_15 », тобто зі слів ОСОБА_5 вказано ім`я та адреса та телефони позивачки ОСОБА_3 як дружини, та в історії хвороби 10/15517 (а.с. 44, Т 2) також вказано жена - ОСОБА_3 та її мобільний телефон, історії хвороб з онкоцентру 2014-2016 рік (№ 6397,№ 14214, №11998, № 3686, 7036, № 3750, № 1079, № 26176, № 24184, № 22434, № 5397 - де ОСОБА_5 на бланку сторінок в історіях хвороби - «Первинний огляд» особисто вказував при госпіталізації в медичний стаціонар, що він одружений (при госпіталізації до стаціонарів згідно Порядку затвердженого МОЗ України особисті дані про соціальний стан, родичів, тощо, вказується зі слів самого хворого). Вказане підтверджує те, що померлий ОСОБА_5 при госпіталізаціях особисто вказував і вважав ОСОБА_3 своєю дружиною.

-- Крім зазначеного, стороною позивача надані в якості доказів фотографії на яких зафіксовані спільні подорожі та відпочинок ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Медичними документами, які містяться в матеріалах справи та висновком посмертної судово - медичної комісійної експертизи № 145/К, від 04.01.2019 року підтверджується те, що тривалий час до смерті ОСОБА_5 тяжко хворів, йому діагностували злоякісну пухлину, після хіміотерапії почувався погано.

Наявність безпорадного стану підтверджується висновком посмертної судово - медичної комісійної експертизи №145/К, від 04.01.2019 року, призначеної ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2018 року, де зазначено, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані з березня 2016 року до настання смерті, а різке погіршення його стану здоров`я згідно медичної документації почалося в серпні 2014 року. Ту обставину, що позивач перебувала з ОСОБА_5 цілодобово в медичному стаціонарі і допомагала йому в лікуванні визнав відповідач.

Крім того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_33 повністю підтвердив висновок посмертної комісійної судово - медичної експертизи від 4.01.2019 року №145/К стосовно ОСОБА_5 та пояснив, що з березня 2016 року коли пішло прогресування онкологічного захворювання у ОСОБА_5 , йому весь час була необхідна своєчасна допомога сторонніх людей, щоб своєчасно надати допомогу, як людську так і медичну та виключити фізичні напруження, оскільки це могло призвести до втрати свідомості, серцевої недостатності та передчасної смерті. Симптоматика онкологічного захворювання у ОСОБА_5 вказана у висновку експертизи. Крім того, у нього з`являється слабкість, блювота, розвиток токсичного гепатиту (жовтяниці), втрати маси тіла, відсутність бажання приймати їжу, оскільки організм не в змозі приймати їжу. Експерт також пояснив, що тривале застосування хіміотерапії при лікуванні ракового хворого додатково негативно впливає на стан хворого, що ускладнювався на фоні прогресування онкологічного захворювання.

Всі свідки, які були знайомі з покійним ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , підтвердили, що вони почили проживати разом десь з 1998 року. Весь час до його смерті вони проживали як чоловік та жінка, мали спільний бюджет, разом відпочивали, купували будівельні матеріали, планували придбання майна. Позивач весь час забезпечувала його побут, ходила до магазину, купувала продукти, готувала їжу, прала, прибирала у квартирі. Навіть коли ОСОБА_5 був здоровий, він хатніми справами не займався, цим завжди займалася ОСОБА_3 . Він був як голова сім`ї. Вони повністю довіряли один одному. Останній час до смерті ОСОБА_5 почувався погано, сам себе обслуговувати він фізично не міг. Під час його перебування у лікарні, ОСОБА_3 постійно була з ним, доглядала його.

Твердження відповідача про те, що безпорадний стан людини - це обов`язковість постійного (лежачого) способу життя чи пересування в інвалідному візку є необ`єктивним, оскільки існує багато хвороб, коли людина з сторонньою допомогою може пересуватися, але в той же час є дуже серйозно хворою і без сторонньої допомоги не може забезпечити свої життєві потреби, ходити в магазин, в аптеку, самостійно митися, прибирати, готувати їжу, тощо, не може.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Про наявність у ОСОБА_5 безпорадного стану повністю доводить висновок посмертної комісійної судово-медичної експертизи, який знаходиться у матеріалах даної цивільної справи та інші докази.

Таким чином, суд вважає встановленим факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали з 1998 року по день його смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

З огляду на встановлений факт суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання об`єктами спільної сумісної власності майна, яке було придбане так і під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, згідно переліку, вказаного у позові.

В частині позовних вимог щодо зміни черговості спадкування суд також приходить до висновку про їх обґрунтованість та вважає такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог суд частково задовольняє вимоги про стягнення судових витрат, а саме: в сумі 23 870 грн. 89 коп., в задоволенні іншої частини судових витрат необхідно відмовити, оскільки вони складають вартість проведених експертиз, які не відносяться як до ціни, так і до предмету позову.

За змістом ч.9, ст.158 ЦПК України при винесенні судового рішення суд скасовує ухвали про здійснення заходів забезпечення позовую

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції", ст.41 Конституції України, ст.321; 368, ч.3; 372 ЦК України, ст.60; 63; 69; 70; 74 СК України, ст.12; 81 ЦПК України, п.23; 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Москва, Російської Федерації та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ясинувата, Авдіївського району, Донецької області однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на майно:

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 51,1 м2, жилою площею 21,8 м2;

- автомобіль „Шевроле Такума UF752", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля (VIN) НОМЕР_10 ;

- земельну ділянку АДРЕСА_6 кадастровий номер :21:046:0030, площею 0,063 га;

- будівельні матеріали, з яких побудований будинок, на земельній ділянці у садовому товаристві „Рута", розташованому в с. Власівка, Баришівського району, Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, площею 0,063 га;

- грошові кошти, розміщені на рахунку учасника пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління №411 від 23.04.2002 року та на рахунку вкладника за договором банківського вкладу „Стандарт" НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті в ПАТ АКБ „АРКАДА", на депозитному рахунку НОМЕР_2 відкритому 24.04.2015 року, на депозитному рахунку НОМЕР_3 відкритому 24.04.2015 року, на депозитному рахунку НОМЕР_4 відкритому 24.04.2015 року, на картковому рахунку НОМЕР_5 відкритому 16.05.2014 року, на картковому рахунку НОМЕР_6 відкритому 16.05.2014 року у ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", а також в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_7 в ПАТ „Південний".

Визнати за ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 51,1 м2, жилою площею 21,8 м2, автомобіль „Шевроле Такума", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, земельну ділянку № НОМЕР_11 у садовому товаристві „Рута", розташованому в с. Власівка, Баришівського району, Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, площею 0,063 га, будівельні матеріали, з яких побудований будинок, на земельній ділянці у садовому товаристві „Рута", розташованому в с. Власівка, Баришівського району, Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, площею 0,063 га, грошові кошти, розміщені на рахунку учасника пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління №411 від 23.04.2002 року та на рахунку вкладника за договором банківського вкладу „Стандарт" НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті в ПАТ АКБ „АРКАДА", на депозитному рахунку НОМЕР_2 відкритому 24.04.2015 року, на депозитному рахунку НОМЕР_3 відкритому 24.04.2015 року, на депозитному рахунку НОМЕР_4 відкритому 24.04.2015 року, на картковому рахунку НОМЕР_5 відкритому 16.05.2014 року, на картковому рахунку НОМЕР_6 відкритому 16.05.2014 року у ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", а також грошові кошти в сумі 10 926,5 доларів США та 12 500 російських рублів, що знаходяться в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_7 в ПАТ „Південний" як обов`язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою м. Києва, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_16 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 51,1 м2, жилою площею 21,8 м2, автомобіль „Шевроле Такума", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, земельну ділянку № НОМЕР_11 у садовому товаристві „Рута", розташованому в с. Власівка, Баришівського району, Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, площею 0,063 га, будівельні матеріали, з яких побудований будинок, на земельній ділянці у садовому товаристві „Рута", розташованому в с. Власівка, Баришівського району, Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, площею 0,063 га, грошові кошти, розміщені на рахунку учасника пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління №411 від 23.04.2002 року та на рахунку вкладника за договором банківського вкладу „Стандарт" НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті в ПАТ АКБ „АРКАДА", на депозитному рахунку НОМЕР_2 відкритому 24.04.2015 року, на депозитному рахунку НОМЕР_3 відкритому 24.04.2015 року, на депозитному рахунку НОМЕР_4 відкритому 24.04.2015 року, на картковому рахунку НОМЕР_5 відкритому 16.05.2014 року, на картковому рахунку НОМЕР_6 відкритому 16.05.2014 року у ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", а також грошові кошти в сумі 10 926,5 доларів США та 12 500 російських рублів, що знаходяться в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_7 в ПАТ „Південний" в порядку спадкування за законом на майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на спадкування за законом на майно ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями 1 черги.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом на майно ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями 1 черги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 870 грн. 89 коп. судових витрат, в задоволенні стягнення решти суми відмовити.

Скасувати ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 12.01.2017 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль „Шевроле Такума UF752", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля (VIN) НОМЕР_10 , а також заборону приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. вчиняти дії по оформленню та видачі свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Скасувати ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 28.03.2017 року про накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_11 у садовому товаристві „Рута", розташованому в с. Власівка, Баришівського району, Київської області, кадастровий номер :21:046:0030, індивідуальний банківський сейф № НОМЕР_7 в ПАТ „Південний" на ім`я ОСОБА_5 у відділенні №26-05 ПАТ АБ „Південний" за адресою: м. Київ, вул. Гришка, 4-А, на рахунок учасника пенсійного ФБУ пайового типу за договором довірчого управління №411 від 23.04.2002 року та на рахунок вкладника за договором банківського вкладу „Стандарт" НОМЕР_17 від 31.10.2014 року, які відкриті в ПАТ АКБ „АРКАДА", на депозитний рахунок НОМЕР_2 відкритий 24.04.2015 року, на депозитний рахунок НОМЕР_3 відкритий 24.04.2015 року, на депозитний рахунок НОМЕР_4 відкритий 24.04.2015 року, на картковий рахунок НОМЕР_5 відкритий 16.05.2014 року, на картковий рахунок НОМЕР_6 відкритий 16.05.2014 року у ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК".

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :