Справа № 932/3869/21
Провадження № 2/932/1761/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.,

при секретарі Скопа Н.О.

розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму позики у розмірі 1500 доларів США, конвертованих в національну валюту згідно курсу НБУ на момент подачі позову у розмірі 41 580,75 грн., 3% річних у розмірі 3694,42 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 10 квітня 2018 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, оформлений шляхом власноручного складання відповідачем письмової розписки, відповідно до якої вона надала відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 1500,00 доларів США, в свою чергу відповідач зобов`язалася повернути їй позику у строк до 01 червня 2018 року.

Однак, свої зобов`язання з повернення позики відповідач не виконала, отримані у позику грошові кошти позивачу не повернула. Станом на дату звернення до суду з даним позовом сума неповернутої позики становить 1500,00 доларів США, а тому вона має право на стягнення з відповідача також і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що передбачено ст. 625 ЦК України, розмір яких за її розрахунками за період з 01 червня 2018 р. по 17.05.2021 р. становить 3694,42 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка в судовому засіданні посилаючись на обставини, викладені позовній заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач зазначила, що дійсно брала позику у позивача у розмірі 1500 доларів США, проте вона не згодна з сумою конвертованою у національній валюті та вважає її завищеною. Також зазначила, що вона не має фінансової змоги повернути позику відразу усю суму, а тільки може повертати частинами у розмірі по 2500грн. на місяць. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих сторонами письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 квітня 2017 р. позивач ОСОБА_1 надала у позику відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1500,00 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 від 10 квітня 2018 р.

Згідно вказаної розписки відповідач зобов`язалася повернути позивачу борг у сумі 1500,00 доларів США у строк до 01 червня 2018 р.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Розписка за своєю суттю є документом, який укладається у довільній формі та є беззаперечним доказом укладення між сторонами договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання виконала у повному обсязі, тобто передала відповідачу обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується вищевказаною розпискою відповідача та її поясненнями в судовому засіданні.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що розписка від 10 квітня 2018 р. була написана не відповідачем ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, в судовому порядку вона недійсною не визнавалась.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобов`язання, та не повернула суму позики в обумовлений у договорі строк.

Таким чином судом встановлено, що на теперішній час сума неповернутої позики становить 1500,00 доларів США, що станом на травень 2021 року еквівалентно 41 580,75 грн.

Позивач зазначила, що відповідач позику не повертає. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач вирішив скористатись правом вимоги та 15 травня 2021 року звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

З огляду на те, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань та не повернула суму позики, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми позики є законними та обґрунтованими.

Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми за період з 01 червня 2018 р. по 17 травня 2021 р.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено, що на теперішній час грошові кошти отримані в позику відповідачем позивачу не повернуті, слід дійти висновку про наявність законних підстав, для притягнення відповідача до передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення ним строків виконання грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що три відсотки річних у відповідності до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню після спливу строку виконання основного зобов`язання. Оскільки сторони досягли згоди щодо строку повернення позики, а саме до 01 червня 2018 року, тому три відсотки річних підлягають стягненню з наступного дня після прострочення, тобто з 02 червня 2018 року по 17 травня 2021 року в межах заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог.

Таким чином, 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 01 червня 2018 року по 17 травня 2021 року складають 3694,42 грн. (41 580,75 грн. х 3% х 1082 днів прострочення / 365 = 3694,42 грн.).

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором позики від 10 квітня 2018 р. у розмірі 1500 доларів США, що станом на травень 2021 року еквівалентно 41 580,75 грн., 3% річних за період з 01.06.2018 року по 17.05.2021 року у розмірі 3 694,42 грн.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 274, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість за договором позики від 10 квітня 2018 року - 1500 доларів США, що станом на травень 2021 року еквівалентно 41 580,75 грн., 3% річних за період з 01.06.2018 року по 17.05.2021 року у розмірі 3 694,42 грн. та судовий збір в розмірі 908,00 грн., а всього 46 183,17 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева