КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1124/21
Провадження № 2/488/1147/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.06.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання Глубоченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту рухомого майна, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить:

- скасувати арешт рухомого майна, який зареєстрований 15.09.2016 16:11:24 за № 15973357 державним реєстратором Миколаївської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Пірон Т.М. на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: 50369877, виданий: 15.09.2016, видавник: державний виконавець Корабельного ВДВС ММУЮ Стамат І.В., об`єкт обтяження: все рухоме майно, відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати, боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 , Обтяжувач: Корабельний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, код: 34993136, Термін дії: 15.09.2021, Звернення стягнення: Не зареєстровано, Номер обтяження: 15973357;

- скасувати арешт рухомого майна, який зареєстрований 15.09.2016 15:19:42 за №15973126 державним реєстратором Миколаївської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Топчієвою Л.С. на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 50369877, виданий: 15.09.2016, видавник: державний виконавець Корабельного ВДВС ММУЮ Стамат І.В., об`єкт обтяження: все рухоме майно, відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати, боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 , обтяжувач: Корабельний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, код: 34993136, Термін дії: 15.09.2021, Звернення стягнення: Не зареєстровано. Номер обтяження:15973126.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що у проваджені Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що є правонаступником Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, перебували виконавчі провадження №46526815, №50369877, №52775958, №52082487 про стягнення з неї, ОСОБА_1 , заборгованості.

15 вересня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №50369877.

На адвокатський запит Корабельний ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив позивача, що на виконанні у Відділу перебували виконавчі провадження №46526815, №50369877, №52775958, №52082487. На даний час всі виконавчі провадження стосовно Позивача закінчені.

Виконавчі провадження №46526815, №50369877 були знищенні, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Щодо виконавчого провадження 50369877 - провадження завершено з підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

На даний час Відділ не має можливості скасувати арешт рухомого майна за ВП 50369877, оскільки виконавче провадження знищено.

Таким чином, існуюче на даний час обтяження у вигляді арешту рухомого майна повністю унеможливлює реалізацію прав та інтересів позивача щодо володіння та розпорядження належним йому рухомим майном.

На підставі викладеного, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Корабельного відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з"явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних в справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Згідно частини першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 зазначила відповідачем Корабельний відділ ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), однак вирішення справи без залучення до участі в ній МКП Миколаївводоканал, який є стягувачем, зокрема, у виконавчому провадженні № 50369877 та має бути відповідачем у такій справі, є порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, оскільки в такому випадку суд вирішує питання про права і обов`язки особи, яка не бере участі у справі, тому в порушення принципів рівності сторін та змагальності процесу позбавлена можливості давати пояснення по суті спору, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, та заперечення проти доводів і міркувань інших учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Положеннями ч. 2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач у справі ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого накладався арешт на належне їй майно, то така справа, на думку суду, не може розглядатися за правилами позовного провадження.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Розділ VII ЦПК України регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відтак, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 712/12136/18 від 24 травня 2021 року, та у справі № 204/2494/20 від 28.10.2020 року.

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, у задоволені вимог ОСОБА_1 про скасування арешту рухомого майна слід відмовити.

Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Корабельного відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту рухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті

Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), адреса 54052 місто Миколаїв, вул. Океанівська буд. 1-А, .

Суддя Л.І. Селіщева