пр. № 2/317/16/2021
Справа № 317/2232/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.М.,

при секретарі судового засідання Герман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року до суду з позовом звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним. В позові зазначила, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 . Після укладення шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 04.06.2019 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої увійшло наступне майно: 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . 1/2 частина жилого будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги є: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , яка написала заяву про відмову від прийняття спадщини на мою користь, та відповідач ОСОБА_2

11 червня 2019 року позивач звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріальною конторою надано повідомлення щодо отримання 11.06.2019 року заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , якай помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав та був зареєстрованим на день смерті: в АДРЕСА_2 . Крім того, в повідомленні зазначалось про необхідність надати нотаріально посвідчену заяву або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, що я і зробила.

Пізніше з Запорізької районної державної нотаріальної контори позивач отримала повідомлення №558/02-14 від 21.06.2019 року, в якому зазначалось, що її батько за життя склав заповіт на користь іншої особи.

Позивач вважає, що заповіт, який був складений її батьком є недійсним, оскільки на час його складання він сильно хворів та приймав сильнодіючі медичні препарати. Його хвороба носила такий характер, що він не усвідомлював значення своїх дій.

Позивач неодноразово приїжджала до нього відвідувати, але він її не впізнавав і не розумів значення своїх дій. Факт того, що батько позивача її не впізнав, може підтвердити ОСОБА_7 , яка супроводжувала позивача та була присутня при їх зустрічах.

На переконання позивача, якби батько позивача міг усвідомлювати свої дії і об`єктивно оцінювати ситуацію, то ніколи б не виключив своїх доньок з числа спадкоємиць.

З огляду на вищевикладене позивач просить суд визнати недійсним заповіт який був складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 11.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що з позовом не згодна в повному обсязі. при цьому визнала факт наявності у померлого її чоловіка та батька позивача ОСОБА_3 низки кардіологічних та урологічних захворювань, однак категорично заперечувала наявність у померлого будь-яких симптомів та ознак хворобливого психічного стану до дня смерті. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В підготовчому засіданні 02.08.2019 представник позивача - адвокат Кузнєцов Д.О., отримав копію відзову та клопотав про надання йому часу на підготовку відповіді на відзив, подання клопотань про виклик свідків та призначення експертизи.

Однак в подальшому позивач та її представник не реалізували своє право на подачу до суд відповіді на відзив або клопотань про виклик свідків, однак неодноразово звертались з клопотаннями про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.01.2020 р. закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 в черговий раз не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлено своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник позивача адвокат Кузнєцов Д.О. надіслав до суду клопотання про відкладення судового засідання. В якості поважних причин неявки послався на те, що він приймає участь у справі № 334/653/15-ц яка розглядається Ленінським районним судом м. Запоріжжя, у якості відповідача.

Дослідивши клопотання представника позивача та враховуючи те, що позивач по справі до цього неодноразово не з`являлась до суду без поважних причин, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з липня 2019 року, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч. 2 ст. 83 ЦПК України, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кузнєцова Д.О. про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. Окремо слід зазначити, що відкладення розгляду справи адвокат обґрунтував необхідністю надання юридичної допомоги позивачу під час розгляду справи, однак враховуючи неявку позивача в судове засідання, суд констатує відсутність необхідності надання правової допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, представник відповідача адвокат Косякова З.М. надала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову заперечували.

Крім того, представник позивача у наданій заяві зазначила про те, що вона має намір додатково звернутись із заявою про стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача допитані в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Так свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона є сусідкою померлого та знає позивачку та відповідачку по справі. ОСОБА_1 є донькою, а ОСОБА_2 другою дружиною померлого ОСОБА_3 . У 2017 році ОСОБА_3 переніс інсульт, однак залишався при пам`яті, всіх пам`ятав та розумів все, що відбувається.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 та мешкала поряд з ним, за життя останнього. Також зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали мешкати разом та навели порядок у будинку. ОСОБА_3 завжди був при пам`яті. Свідок також повідомила, що їй відомо про те, що ОСОБА_3 склав заповіт на ОСОБА_2 у 2016 році, а у 2017 році він переніс інсульт, однак після цього перебував у нормальному стані. Також свідок повідомила, що вона знає позивачку ОСОБА_1 , та повідомила, що вона свого батька ОСОБА_3 не провідувала та не допомагала йому.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що вона знайома з ОСОБА_2 , вона разом працювали, також їй відомий померлий ОСОБА_3 , позивача по справі ОСОБА_1 свідок не знає. ОСОБА_3 до останнього дня був при пам`яті та все розумів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що вона є односельчанкою та сусідкою ОСОБА_3 , а також знає його другу дружину ОСОБА_2 . Також зазначила, що їй відомо про те, що ОСОБА_3 переніс інсульт у 2017 році, однак після інсульту він приходив до свідка самостійно у продуктовий кіоск та купляв продукти харчування, при цьому повністю розумів все, що відбувається навколо нього. Заповіт за життя склав на другу дружину ОСОБА_2 про, що повідомив свідку. Помер ОСОБА_3 після другого інсульту.

В ході розгляду справи досліджені наступні письмові докази та встановлені відповідні обставини.

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.06.1978 встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_13 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 18.09.1999 встановлено, що ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_14 , та набула прізвище ОСОБА_5 (а.с. 7).

Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.2019 встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис № 48 (а.с. 8)

Судом, за клопотанням позивача, була витребувана копія спадкової справи 18/2019 від 29.01.2019 відкритої після смерті ОСОБА_3 , відповідно до якої вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Відповідно до копії заповіту від 28.07.2016, який міститься в матеріалах спадкової справи встановлено, що ОСОБА_3 все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_2 (а.с. 118-129)

Згідно до відповіді КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР від 21.10.2019 за № 3869 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за медичною допомогою не звертався, відомості про облік відсутні (а.с. 130).

Крім того в судовому засіданні були досліджені копії матеріалів історії хвороби ОСОБА_3 з яких встановлено, що останній дійсно неодноразово перебував на лікуванні у різні періоди свого життя з хворобою серця та у 2017 році переніс інсульт (а.с. 12-74).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, змістом частини другої якої визначається, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Тлумачення частини другої статті 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 25.02.2020, за клопотанням позивача, по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу виконання якої доручено експертам КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.

Для проведення експертизи направлено матеріали цивільної справи та оригінали медичних карток № 2594, 2203, 15466 хворого ОСОБА_3 , витребуваних за клопотанням представника позивача з КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР.

У зв`язку з не оплатою за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи справа разом з ухвалою суду від 25.02.2020 повернуто до суду без виконання.

Таким чином, дослідивши вищенаведені письмові докази судом не встановлено жодної обставини, яка свідчить про те, що померлий ОСОБА_3 в період складення спірного заповіту перебував в особливому стані та не міг усвідомлювати значення своїх дій, не встановлено. Зокрема вказані обставини навпаки спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, не доведені належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РОНОКПП НОМЕР_5 ), про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено 23.02.2021.

Суддя Р.В. Мінгазов