печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2141/19-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Рябцовій Ю.О.,

за участю:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

третьої особи-1: не з`явилась,

третьої особи-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним за підсудністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни (далі - відповідач, Приватний нотаріус Козоріз Л.М.) про визнання договору недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни про визнання договору недійсним, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судове засідання 08.06.2021 року учасники справи не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Позивач у заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Козоріз Л.М. про визнання договору недійсним. Так, ОСОБА_1 у позовній заяві просить визнати Договір дарування ? частини квартири від 19.09.2016 року, реєстраційний № 2408, недійсним.

Як визначено у ч. 1 ст.. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосувати під час вчинення позову інші норми, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені в статтях 27-29 ЦПК України.

Отже, за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

В постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 460/4286/16-ц, від 16.05.2018 року у справі № 640/16548/16-ц та від 19.06.2019 року у справі № 760/6693/17 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, предметом доказування є правомірність набуття або переходу права власності чи права користування майном від однієї особи до іншої за вже вчиненим правочином, коли зобов`язання за ним виконані повністю чи частково.

Відтак, оскільки спір про визнання договору дарування частини квартири є спором з приводу нерухомого майна, то до нього застосовується виключна підсудність за місцем знаходження майна.

Так, квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально належить до Дніпровського району м. Києва.

За таких обставин, дана справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки дана справа належить до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва, суд вважає за необхідне передати дану справу на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 31, 32, 260, 261, 352, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козоріз Лідії Миколаївни за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним - передати на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (м. Київ вул. Сергієнка, 3).

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Григоренко