Справа № 694/660/21 Провадження №2-с/694/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.06.2021 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 27 квітня 2021 року про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,

встановив:

27 квітня 2021 року Звенигородським районним судом Черкаської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ВЖРЕУ Звенигородської міської ради» заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 2137,94 грн. та 227 грн. судового збору.

21 травня 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу.

В обґрунтування своєї заяви зазначив, що судовий наказ є незаконним оскільки виданий при відсутності заборгованості, відсутності договору укладеного у письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги, відсутності рішення Звенигородської міської ради, яким затверджено тариф та відсутності статуту підприємства, а також інших документів на підставі яких діє та має повноваження начальник КП «ВЖРЕУ Звенигородської міської ради».

Суд, розглянувши заяву про скасування судового наказу, приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України до заяви про скасування судового наказу додаються, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак, ОСОБА_1 у заяві про скасування судового наказу вказує, що він на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

За правилами частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Однак, заявник у цій справі не є позивачем, який звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права, а вищевказана норма про звільнення споживача від сплати судового збору застосовується до особи лише за таких умов.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про скасування судового наказу повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становив 2270 грн.

Таким чином, при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу заявнику належало сплатити 113 грн. 50 коп. судового збору.

Однак, в порушення вимог вказаних вище статей ЦПК України заявником не надано документа на підтвердження сплати судового збору або звільнення від його сплати.

Відповідно до ч.6 ст.170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Враховуючи, що заявником не сплачено судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу, вважаю за необхідне повернути її без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170, 171, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Повернути без розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 27 квітня 2021 року про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і протягом 15 днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун