КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/5738/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та апеляційну скаргупредставника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, нанесених внаслідок дорожньо- транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 64 147 грн 37 к., а також судові витрати.

Посилався на те, що 27 березня 2019 року по вул. Кільцева дорога в м. Києві приблизно о 09 год. 05 хв. з вини відповідача ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Тойота», державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_3 , внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а позивачу - завдано матеріальних збитків. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ7857248, якою здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 100 000 грн.

Згідно звіту № 130/05-19 від 23 травня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , становить 218 650 грн, вартість транспортного засобу становить 54 502 грн 63 к., відтак транспортний засіб є конструктивно знищеним, у зв`язку із чим різниця, що підлягає відшкодуванню становить 164 147 грн 37 к.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 48 836 грн 54 к.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 к.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, просили ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилаються на те, що ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначав про те, що автомобіль позивача вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказують, що позивач отримав від AT «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ7857248 страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. Станом на день отримання страхового відшкодування ОСОБА_3 фактично погодився із розміром завданого йому збитку визначеного на підставі Висновку № 51-D/54/9 від 24 травня 2019 року, при цьому відповідно до висновку № 02-R/54/1 від 25 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_7 ринкова вартість автомобіля позивача складає 102 808 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу за результатами якої вбачається, що «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 є фізично знищеним, а його ремонт економічно необґрунтований.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказують, що ОСОБА_3 не визнав свій автомобіль фізично знищеним та залишив його собі, AT «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ7857248 здійснило страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн у межах ліміту своєї відповідальності, а тому відсутні правові підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Посилається на те, що судом не повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови щодо стягнення з ОСОБА_1 різниці між страховою виплатою та фактичними збитками у розмірі 64 147 грн 37 к. та витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2400 грн та ухвалити нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

З метою визначення дійсного розміру матеріального збитку транспортного засобу «AUDI», д.н.з. НОМЕР_2 , позивач звернувся до СОД ФОП ОСОБА_9 (оцінювач ОСОБА_9 ), який здійснив оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу.

Відповідно до Звіту №130/05-19 від 23 травня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого потерпілому, який являється власником транспортного засобу «AUDI», д.н.з. НОМЕР_2 становить 218 650 грн, що є вартістю до ДТП транспортного засобу, власником якого є позивач. Транспортний засіб позивача конструктивно знищений.

Згідно розрахунку вартість транспортного засобу «AUDI», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням пошкоджень після ДТП становить 54 502 грн 63 к.

Різниця, що підлягає відшкодуванню становить:218 650 грн - 54 502 грн 63 к. = 164 147 грн 37 к.

Отже, відповідач має виплатити позивачу збитки, отримані внаслідок ДТП з вирахуванням того страхового відшкодування, що сплатило АТ «СГ «ТАС», у розмірі: 164 147 грн 37 к. - 100 000, грн = 64 147 грн 37 к.

Також позивач поніс додаткові витрати у розмірі 2 400 грн на послуги експерта - оцінювача ОСОБА_9 , який виконав обов`язки по визначенню матеріального збитку заподіяного позивачу як власнику транспортному засобу «AUDI», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується актом виконаних робіт №130/05-19 від 21 травня 2019 року.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, отримана внаслідок ДТП, у розмірі 64 147 грн 37 к. і витрати на проведення оцінкиматеріального збитку у розмірі 2 400 грн.

Посилається на те, що необхідність здійснення оцінки була спричинена винними неправомірними діями відповідача, який завдав шкоди позивачу, то саме відповідач має усунути негативний наслідок своїх дій, який, зокрема, але не виключно, полягає у додаткових вимушених витратах, які позивач поніс на відповідну оплату наданих послуг.

Проте, суд не врахував зазначеного та залишив поза увагою дану обставинуу своєму рішенні щодо цієї заявленої стороною позивача вимоги.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення не взяв до уваги Звіт №130/05-19 від 13 травня 2019 року, який був виконаний відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема методики, уповноваженою на це Законом особою - суб`єктом оціночної діяльності та містить інформацію щодо предмету доказування.

Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу сторони відповідача, у задоволенні апеляційної скарги сторони позивача просив відмовити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 27 березня 2019 року, набрала законної сили, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на підставі ст. 1194 ЦК України різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 48 836 грн 54 к.

При цьому, визначаючи розмір шкоди суд першої інстанції вказував на те, що фактичний розмір завданої шкоди позивачу, як власнику транспортного засобу марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , становить 148 836 грн 54 к. (205 957 грн 15 к. - 57 120 грн 61 к.)

Суд першої інстанції вважав, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 48 836 грн 54 к. (148 836 грн 54 к. - 100 000 грн).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, власником транспортного засобу марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_3 , що стверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с. 44).

27 березня 2019 року приблизно о 09 год. 05 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Тойота», державний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі, при перестроюванні не надала перевагу в русі транспортному засобу марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, внаслідок чого відбулось зіткнення, після чого транспортний засіб марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , відкинуло в електроопору, чим водій ОСОБА_1 допустила порушення п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення (а.с. 7).

Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно полісу № АМ7857248 (а.с. 8).

08 липня 2019 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 100 000 грн., що стверджується платіжним дорученням № 35501 від 08 липня 2019 року (а.с. 113).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 28 жовтня 2020 року № 20826/20-54, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 березня 2019 року, становить 205 957 грн 15 к. (а.с. 165).

Вартість автомобіля марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , у пошкодженому стані відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092, становить 57 120 грн 61 к.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦКУкраїни джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на підставі ст. 1194 ЦК України різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 48 836 грн 54 к.

Суд першої інстанції визначаючи розмір шкоди належним чином перевірив такий розмір та навів вірний його розрахунок, тому доводи представника позивача в цій частині не заслуговують на увагу. При цьому необхідно звернути увагу на те, що визначаючи розмір між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд першої інстанції вірно керувався висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 28 жовтня 2020 року № 20826/20-54.

Доводи апеляційної скарги сторони відповідача про те, що ОСОБА_3 не визнав свій автомобіль фізично знищеним та залишив його собі, AT «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ7857248 здійснило страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн, у межах ліміту своєї відповідальності, а тому відсутні правові підстави для застосування ст.1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з відповідача, не заслуговують на увагу зважаючи на те, що висновком експерта від 28 жовтня 2020 року № 20826/20-54 визначено вартість матеріального збитку у розмірі 205 957 грн 15 к., при цьому вартість автомобіля в пошкодженому стані становить 57 120 грн 61 к., отже в даному випадку судом вірно застосовано положення ст.1194 ЦК України. (а.с. 165).

При цьому апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування, цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.30.2. ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди.

Відповідно до звіту № 130/05-19 від 23 травня 2019 року, ринкова вартість легкового автомобіля марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 до моменту ДТП становить 218650 грн.

При цьому, згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 28 жовтня 2020 року № 20826/20-54, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 березня 2019 року, становить 205 957 грн 15 к.

Отже в даному випадку не може бути застосовано положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги сторони позивача щодо того, що судом не прийнято до уваги Звіт №103/05-19 від 23 травня 2019 року не заслуговують на увагу, зважаючи на те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення прийнято до уваги висновок експерта за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи у цивільній справі № 752/148912/19 від 28 жовтня 2020 року № 20826/20-54, який відповідає нормам цивільного процесуального законодавства та є належним доказом у даній справі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на проведення дослідження з визначення матеріального збитку у розмірі 2400 грн необхідно зазначити, що такі витрати можуть бути стягнені у випадку документально підтвердженої оплати, копія акту №130/05-19 від 21 травня 2019 року не є належним доказом на підтвердження такої оплати. Тому дані вимоги позивача є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

За встановлених обставин доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судомпершої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржників.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 червня 2021 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.