Провадження № 2/369/513/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., за участю секретаря Новіцької М.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Нікушиної В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до керівництва Центрального управління УТОС в особі голови центрального управління УТОС Більчича Владислава Миколайовича, керівництва Боярського будинку відпочинку УТОС в особі директора Маташ Тетяни Леонідівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив суд:

визнати дії голови правління УТОС та директора Боярського будинку відпочинку УТОС протиправними;

зобов`язати ЦП УТОС та Боярський будинок відпочинку УТОС надати письмову публічну інформацію (звіт) щодо використання публічних (бюджетних) коштів по статтям витрат по рокам з 2001 по 2019 рік, а також інформацію (дані) щодо використання по статтям витрат коштів (по видам робіт), отриманих з оренди приміщень, із централізованого бюджету УТОС, за період з 2010 по 2019 рік;

зобов`язати ЦП УТОС та Боярський будинок відпочинку УТОС використовувати портал http://spending.gov.ua для розкриття інформації щодо використання коштів державного та міських бюджетів;

зобов`язати голову ЦП УТОС створити тимчасову комісію щодо перевірки використання бюджетних коштів за участю громадськості в особі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а саме:

використання коштів у сумі 426 000 грн. на реконструкцію спального корпусу, наданих Кабінетом Міністрів України;

використання бюджетних коштів у сумі 1 332 680 грн. на капітальний ремонт Боярського будинку відпочинку, наданих КМУ у 2008 році (розпорядження КМУ від 05.11.2008 № 1391-р);

використання бюджетних коштів у сумі 1 498 000 грн. на капітальний ремонт спального корпусу відповідно до розпорядження КМУ № 795-р від 31.10.2018;

причини зникнення 6 автомашин та 86 000 грн. 29.12.2011.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 09.03.1993 і по даний час є членом територіально-первинної організації УТОС в м. Новоград-Волинському Житомирської області та інвалідом І групи по зору.

Зі слів позивача, у червні 2013 року ТПО УТОС надала йому путівку в Боярський будинок відпочинку УТОС, і позивач побачив непридатний стан будівель вказаного будинку відпочинку для використання за призначенням.

У зв`язку з вказаним позивач та ще 47 осіб зі статусом інвалідів по зору направили звернення голові ЦП УТОС Більчику В.М. з проханням надати роз`яснення, як далі буде працювати Боярський будинок відпочинку, на що 16.08.2013 отримали відповідь, що будинок відпочинку отримує фінансову підтримку з держбюджету на функціонування, в тому числі на поточний ремонт приміщень, а також ЦП УТОС та директор Боярського будинку відпочинку вживають заходи щодо підтримки приміщень та території будинку відпочинку в робочому стані.

Позивач вказував, що основною метою УТОС, як громадської організації є захист інтересів її членів, проте, позивач вважає, що керівництво ЦП УТОС тільки обіцяє, але нічого не робить, кошти з держбюджету і від оренди приміщень надходять і невідомо, куди діваються.

12.11.2013 на президії ЦП УТОС було заслухано звернення позивача та інших членів УТОС і було прийнято рішення доручити заступнику голови ЦП УТОС Осадчому О.М., директору Боярського будинку відпочинку ОСОБА_5 та члену президії ЦП УТОС ОСОБА_6 відпрацювати з ініціативною групою всі напрямки робіт по вирішенню проблемних питань по ремонту Боярського будинку відпочинку УТОС.

Позивач вказував, що 27.11.2013 ЦП УТОС листом повідомило його про вказане рішення, а також що на виконання цього рішення його буде запрошено в ЦП УТОС на нараду із питання відпрацювання всіх напрямків робіт по вирішенню проблемних питань по ремонту Боярського будинку відпочинку УТОС, проте на час звернення до суду його так і не було запрошено на згадану нараду.

Крім того, позивач направив 04.01.2014 звернення до ЦП УТОС з проханням надати письмово інформацію, куди були використані бюджетні кошти в сумі 760,9 тис. грн., проте йому надали неконкретну, узагальнену відповідь.

Позивач зазначав, що 08.01.2014 він отримав лист від ЦП УТОС, в якому його повідомили про те, що 24.12.2013 постановою президії ЦП УТОС директора Боярського будинку відпочинку ОСОБА_5 було зобов`язано ввести в експлуатацію котел для опалення спального корпусу № 1, якого, на думку позивача, в дійсності не було в наявності, після чого буде продовжено вирішення питань по ремонту першого поверху спального корпусу № 1.

Позивач повідомив, що він отримав дані про надходження та використання Боярським будинком відпочинку УТОС коштів, отриманих за оренду приміщень за 2013 рік.

Позивач вважав, що будинок відпочинку в такому занедбаному стані, так як частка коштів розкрадається, тому він та інші члени УТОС провели власне розслідування господарської діяльності Боярського будинку відпочинку і за його результатами направили звернення до президії ЦП УТОС та Центральної ревізійної комісії УТОС, в якому виклали факти розкрадання коштів та вимагали створити комісію для перевірки фінансово-господарської діяльності Боярського будинку відпочинку, після чого директор Боярського будинку відпочинку ОСОБА_5 терміново звільнився.

24.03.2014 позивачу прийшла відповідь на його звернення за підписом головного бухгалтера ЦП УТОС, в якій було надано інформацію щодо нераціонального використання майна та виділених коштів на Боярський будинок відпочинку, а також коштів, отриманих з оренди.

Голова Центральної ревізійної комісії УТОС Подранецький І.П. у своїй письмовій відповіді підтвердив жахливий стан Боярського будинку відпочинку і пообіцяв вивчити всі питання і надати відповіді на них, проте дотепер цього не зробив.

Позивач зазначав, що за інформацією Київського обласного відділення Фонду відповідно до розпорядження КМУ від 05.11.2008 № 1391-р, а також згідно з рішенням Комісії з питань діяльності підприємств та громадських організацій інвалідів з спеціального фонду Держбюджету України Боярський будинок відпочинку у 2008 році отримав суму 1 332 680 грн., зокрема, відповідно до договору від 24712.2008 № 9-р надана фінансова допомога на суму 1 214 077 грн. для проведення капітального ремонту об`єктів будинку відпочинку, яка відповідно до акту документальної перевірки цільового використання коштів (від 21.12.2009 № 36-р) використана у повному обсязі та за призначенням: капітальний ремонт клубу-столової на суму 298 891 грн., капітальний ремонт спального корпусу № 1 на суму 292 535 грн., капітальний ремонт спального корпусу № 2 на суму 280 108 грн., капітальний ремонт реабілітаційного корпусу на суму 278 657 грн., інші ремонти на суму 638 885 грн.

Позивач вказував, що ці кошти перераховані 25.12.2008 ТОВ «Сталеві конструкції» та ТОВ «Корона», проте роботи не виконані, кошти витрачено на реабілітаційний корпус, проте інваліди по зору реабілітації не отримують.

Зі слів позивача, Боярському будинку відпочинку надана фінансова допомога у сумі 38 623 грн. для придбання обладнання, яке відповідно до акту документальної перевірки цільового використання коштів (від 21.12.2009 № 36-р) були не використані та повернуті до Держбюджету України, у той же час, керівництво ЦП УТОС та Боярського будинку відпочинку скаржаться на відсутність коштів.

Позивач зауважував, що за надану фінансову допомогу у сумі 79 980 грн. було придбано мікроавтобус ГАЗ, який 10 років стоїть у гаражі.

Щороку, починаючи з 2001 року, передбачено надання Державної підтримки УТОС. У 2013 році для фінансової підтримки УТОС з держбюджету було профінансовано 24,5 млн. грн., у 2014 році було заплановано - 25,9 млн. грн.

Зі слів позивача, відповідно до чинного законодавства УТОС самостійно приймає рішення щодо розмірів фінансування Боярського будинку відпочинку УТОС. Так, у 2013 році ЦП УТОС було передбачено на Боярський будинок відпочинку 0,8 млн. грн., на 2014 рік - 1,9 млн. грн., у 2015 році - 1,9 млн. грн., у 2016 році - 1,9 млн. грн.

Зі слів позивача, щороку на поточний ремонт будинку відпочинку було виділено кошти, проте він залишається знаходитись у жахливому стані. На звернення позивача та інших членів УТОС ЦП УТОС та Боярський будинок відпочинку конкретних цифр та відповідей не надали, робили лише відписки. Звернення до Уповноваженого з прав людей з інвалідністю, адвокатські запити результатів не дали.

У зв`язку з викладеним позивач, посилаючись на вимоги законодавства, звернувся до суду за захистом свого права.

Ухвалою судді від 01.02.2019 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.11.2019 було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Відповідачі в ході розгляду справи подавали відзиви на позовну заяву, в яких заперечували проти позову. Представником відповідача Боярського будинку відпочинку УТОС було подано заяву про застосування до вимог позивача позовної давності.

Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, показання свідків у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи по зору та членом УТОС, що підтверджується відповідними довідкою до акта огляду МСЕК та членським квитком.

У 2013-2015 роках комітетом у справах захисту та відновлення Боярського будинку відпочинку за підписом позивача як його голови було направлено до ЦП УТОС, Боярського будинку відпочинку УТОС та інших органів та посадових осіб низку звернень щодо фінансування Боярського будинку відпочинку УТОС та цільового використання коштів, виділених на його утримання та ремонт, в тому числі бюджетних коштів, та отриманих від оренди приміщень.

На всі наявні в матеріалах справи звернення комітету у справах захисту та відновлення Боярського будинку відпочинку за підписом позивача відповідно до сформованих в них питань було надано відповіді.

Допитаний у судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_2 суду повідомив, що відпочивав у Боярському будинку відпочинку у 2010 році, він був у поганому стані та мав антисанітарні умови, люди, які були на оздоровленні, покидали його раніше закінчення строку оздоровлення, він почав писати листи від імені інвалідів по зору, що потрібно робити ремонт в будинку відпочинку, проте отримував лише відписки, що немає коштів, останній раз був у будинку відпочинку у 2018 році, знає зі слів інших, що у 2019 році у ньому вставили вікна, особисто звертався до ОСОБА_7 в телефонному режимі, щоб виділили кошти на ремонт будинку відпочинку, говорив з ОСОБА_8 , також повідомив, що там, де мають жити люди з інвалідністю по зору, живуть сторонні люди.

Допитана у судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що відпочивала у Боярському будинку відпочинку десь у 2017-2018 роках, там незадовільний стан приміщень, цвіль, грибок, оббита плитка на кухні, розбиті дороги, неякісне харчування, непридатна для вживання вода, поганий супровід для інвалідів, вона писала керівництву звернення, щоб зупинити роботу будинку відпочинку та зробити там ремонт, писала звернення, їй давали відповіді.

У ході судового розгляду позивачем було подано заперечення проти заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, в якому було прямо вказано, що позивач звернувся до суду за захистом свого особистого немайнового права на інформацію, а тому строк позовної давності на його вимоги згідно з п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України не поширюється.

Відповідно до п. 1 Статуту Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» Українське товариство сліпих є громадською організацією людей з інвалідністю по зору, з всеукраїнським статусом, яке здійснює свою діяльність на території України відповідно до Конституції України, Конвенції ООН про права інвалідів, чинного законодавства та цього статуту.

Пунктом 11 Статуту УТОС визначено, що член Українського товариства сліпих має право, в тому числі, звертатися з заявами до будь-яких керівних та друкованих органів УТОС і вимагати відповіді по суті свого звернення, вносити пропозиції щодо поліпшення його роботи; користуватися пільгами та всіма формами обслуговування, які здійснюються УТОС, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 19.1 Статуту УТОС всі керівні органи УТОС знизу доверху обираються членами Українського товариства сліпих і періодично перед ними звітують.

З огляду на п. 21 Статуту УТОС збори, конференція, з`їзд обирають відповідні правління: первинної, організації в Автономній Республіці Крим, обласної, Київської міської організації, Центральне правління, які є їх розпорядчими та виконавчими органами.

У відповідності до п. 34.1 Статуту УТОС З`їзд Українського товариства сліпих заслуховує та затверджує звіти Центрального правління, Центральної ревізійної комісії і дає оцінку їхній роботі.

Згідно з п. 37 Статуту УТОС Центральна ревізійна комісія здійснює контроль за діяльністю Центрального правління, президії ЦП відповідно до положення про Центральну ревізійну комісію, яке затверджується з`їздом УТОС. За зверненням голови Центрального правління або президії ЦП, ЦРК бере участь у проведенні перевірки діяльності підприємств, установ та організацій УТОС.

За приписами п. 38 Статуту УТОС в період між з`їздами всією роботою УТОС керує Центральне правління, яке є вищим розпорядчим і виконавчим органом, в усій діяльності відповідальне перед з`їздом та підзвітне йому і ухвалює свої рішення на пленумах Центрального правління.

З огляду на п. 39 Статуту УТОС в своїй практичній роботі Центральне правління та Центральна ревізійна комісія керуються чинним законодавством, статутом УТОС та відповідними положеннями про них, які затверджуються з`їздом УТОС.

Пунктом 94 Статуту УТОС визначено, що кошти та інше майно, призначене для виконання основних завдань діяльності УТОС, житлові будинки, гуртожитки, санаторії, будинки і бази відпочинку, палаци та будинки культури, підсобні господарства, будівлі та споруди, акції та інші цінні папери /основні кошти/, придбані за рахунок УТОС за період його існування, є його власністю. УТОС в особі Центрального правління належить виключне право володіння, користування та розпорядження цими засобами та майном.

Доказів того, що ЦП УТОС звітувало у період з 2001 по 2019 роки перед членами УТОС згідно з п. 19.1 Статуту, в тому числі й по витратам коштів, отриманих від оренди приміщень у період з 2010 по 2019 роки, суду надано не було.

Доказів того, що Боярський будинок відпочинку УТОС повинен звітувати саме перед членами УТОС, суду надано не було.

Доказів того, що ЦП УТОС та Боярський будинок відпочинку УТОС використовують портал http://spending.gov.ua для розкриття інформації щодо використання бюджетних коштів, суду надано не було.

Доказів того, що голова ЦП УТОС за обставин, на які посилається позивач, повинен створити тимчасову комісію щодо перевірки використання бюджетних коштів за участю громадськості, з урахуванням того, що за умовами Статуту УТОС існує Центральна ревізійна комісія УТОС, що здійснює контроль за діяльністю Центрального правління, президії ЦП, суду надано не було.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до глави 22 ЦК України право на інформацію є особистим немайновим правом, що забезпечує соціальне буття фізичної особи.

З огляду на ч. 1 ст. 302 ЦК України, що кореспондується з ч. 2 ст. 34 Конституції України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про відкритість використання бюджетних коштів» цей Закон поширюється на відносини, пов`язані з підготовкою і оприлюдненням розпорядниками та одержувачами коштів державного і місцевих бюджетів, підприємствами, Національним банком України, державними банками, державними цільовими фондами, а також фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування та органами Пенсійного фонду інформації про заплановане і фактичне використання публічних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відкритість використання бюджетних коштів» інформація, що оприлюднюється згідно з цим Законом, готується розпорядниками та одержувачами коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, органами Пенсійного фонду, підприємствами, а також фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування та подається ними для оприлюднення на єдиному веб-порталі використання публічних коштів.

До одержувачів бюджетних коштів згідно з п. 38 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України відносяться суб`єкти господарювання, громадські чи інші організації, які не мають статусу бюджетної установи, уповноважені розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримують на їх виконання кошти бюджету.

Статтею 13 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що центральні і місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування повинні подавати допомогу і сприяти громадським організаціям осіб з інвалідністю в їх діяльності.

Підпунктом "в" пункту 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, передбачено здійснення видатків з Державного бюджету України на державну підтримку громадських об`єднань осіб з інвалідністю і ветеранів на виконання загальнодержавних програм (проектів, заходів) згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

З огляду на Концепцію створення інтегрованої інформаційно-аналітичної системи "Прозорий бюджет", схваленої розпорядженням КМУ від 11.02.2016 № 92-р, єдиний веб-портал використання публічних коштів (https://spending.gov.ua) - найбільша відкрита база даних про використання публічних коштів розпорядниками та одержувачами коштів державного і місцевих бюджетів, суб`єктами господарювання державної і комунальної власності, фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання» громадські об`єднання утворюються і діють на принципах прозорості, відкритості та публічності.

Частиною 7 ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання» визначено, що прозорість, відкритість передбачає право всіх членів (учасників) громадського об`єднання мати вільний доступ до інформації про його діяльність, у тому числі про прийняті громадським об`єднанням рішення та здійснені заходи, а також обов`язок громадського об`єднання забезпечувати такий доступ. Публічність означає, що громадські об`єднання інформують громадськість про свої мету (цілі) та діяльність.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про публічну інформацію» не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто, в результаті аналізу правових норм та Статуту УТОС, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступного висновку.

Позивач звернувся до суду за захистом свого особистого немайнового права на інформацію.

Вочевидь з викладеного у позовній заяві позивачем вбачається, що надана йому інформація відповідачами є для нього недостатньою і не дає відповіді на всі важливі для нього питання.

Задля цього у п. 19.1 Статуту УТОС, що узгоджується зі ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання», передбачено обов`язок ЦП УТОС звітувати про свою діяльність перед членами УТОС, до числа яких відноситься позивач, тому суд задовольняє вимогу останнього про зобов`язання ЦП УТОС надати письмову публічну інформацію (звіт) щодо використання публічних (бюджетних) коштів по статтям витрат по рокам з 2001 по 2019 рік, а також інформацію (дані) щодо використання по статтям витрат коштів (по видам робіт), отриманих з оренди приміщень, із централізованого бюджету УТОС, за період з 2010 по 2019 рік.

Проте, суд не знаходить вимог, що зобов`язували б відповідача Боярський будинок відпочинку звітувати саме перед членами УТОС, до числа яких відноситься позивач, тому відмовляє останньому у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання Боярського будинку відпочинку УТОС надати письмову публічну інформацію (звіт) щодо використання публічних (бюджетних) коштів по статтям витрат по рокам з 2001 по 2019 рік, а також інформацію (дані) щодо використання по статтям витрат коштів (по видам робіт), отриманих з оренди приміщень, із централізованого бюджету УТОС, за період з 2010 по 2019 рік. Разом з тим, це не перешкоджає позивачу отримувати цю інформацію від ЦП УТОС, так як засновником Боярського будинку відпочинку є саме УТОС, а також в порядку звернення громадян або запиту на публічну інформацію з чітко сформованим запитом.

Як вже було вказано, доказів того, що ЦП УТОС та Боярський будинок відпочинку УТОС використовують портал http://spending.gov.ua для розкриття інформації щодо використання бюджетних коштів, суду надано не було. Проте, з наявних в матеріалах справи листів відповідачів та Мінсоцполітики вбачається, що відповідачі отримують бюджетні кошти, що згідно із законодавством зобов`язує їх розкривати інформацію щодо використання цих коштів через портал http://spending.gov.ua. На отримання цієї інформації через портал http://spending.gov.ua має право будь-який громадянин, в тому числі й позивач, тому суд задовольняє вимогу про зобов`язання ЦП УТОС та Боярський будинок відпочинку УТОС використовувати портал http://spending.gov.ua для розкриття інформації щодо використання коштів державного та міських бюджетів.

Поруч з вказаним, як вже було зазначено, суд не знаходить приписів того, що голова ЦП УТОС за обставин, на які посилається позивач, повинен створити тимчасову комісію щодо перевірки використання бюджетних коштів за участю громадськості, з урахуванням того, що за умовами Статуту УТОС існує Центральна ревізійна комісія УТОС, що здійснює контроль за діяльністю Центрального правління, президії ЦП, тому слід відмовити позивачу у задоволенні його вимог у цій частині.

Разом з тим, судом не встановлено обставин, що вказували б на незаконність дій керівництва відповідачів, оскільки відповіді на звернення за підписом позивача, як члена УТОС, ними були надані в межах сформульованих запитів. Позивач не позбавлений можливості звернутись до відповідачів із новим запитом з метою отримання більш детальної інформації.

Вказівки позивача на нецільове та/або нераціональне використання відповідачами бюджетних коштів суд не може прийняти, так як вони не підтверджені належними та допустимими доказами, а на припущеннях суд не може будувати свою позицію. Саме на позивача ст.ст. 12, 81 ЦПК України покладено обов`язок доведення всіх обставин, на які він посилається в підтвердження своїх вимог.

З огляду на вказане, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про визнання дій голови правління УТОС та директора Боярського будинку відпочинку УТОС протиправними.

Заяву представника відповідача про застосування до вимог позивача позовної давності суд відхиляє згідно з п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України, так як вимогами, які суд задовольнив, позивач захищає своє особисте немайнове право на інформацію. В іншій частині вимог позивача суд відмовив по суті, тому немає підстав для застосування до них позовної давності.

Разом з тим, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 34, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 268, 302 ЦК України, ст.ст. 2, 87 Бюджетного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання», ст. 6 Закону України «Про публічну інформацію», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про відкритість використання бюджетних коштів», ст. 13 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Концепцією створення інтегрованої інформаційно-аналітичної системи "Прозорий бюджет", схваленої розпорядженням КМУ від 11.02.2016 № 92-р, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до керівництва Центрального управління УТОС в особі голови центрального управління УТОС Більчича Владислава Миколайовича, керівництва Боярського будинку відпочинку УТОС в особі директора Маташ Тетяни Леонідівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Центральне правління УТОС надати письмову публічну інформацію (звіт) щодо використання публічних (бюджетних) коштів по статтям витрат по рокам з 2001 по 2019 рік, а також інформацію (дані) щодо використання по статтям витрат коштів (по видам робіт), отриманих з оренди приміщень, із централізованого бюджету УТОС, за період з 2010 по 2019 рік.

Зобов`язати Центральне правління УТОС та Боярський будинок відпочинку УТОС використовувати портал http://spending.gov.ua для розкриття інформації щодо використання коштів державного та міських бюджетів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29 червня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Центральне правління УТОС, , адреса: 01601, м. Київ, Печерський узвіз, 3.

Відповідач 2: Боярський будинок відпочинку УТОС, , адреса: 08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Лісова, 1.

Суддя Л.М. Ковальчук