печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Диба І.Б.

за участю:

представника позивача - Бебеля О.О.

представника відповідача АТ «Ощадбанк» - Кокольського С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження із підстави п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бебель Олексій Олександрович до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Педерсен енд партнерс» (Pedersen&Partners), ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), 22 вересня 2020 року визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями..

24 вересня 2020 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

20 жовтня 2020 року від відповідача у справі надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі, просив задовольнити.

Представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, як зазначено у частинах першій, другій статті 55 Конституції України.

Саме суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду.

Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55, статті 124 Конституції України.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Разом з тим при зверненні до практики ЄСПЛ (справа «Марченко М. В. проти України») у контексті забезпечення права на доступ до правосуддя можна зробити висновок, що для його реалізації на національному рівні необхідна наявність спору щодо «права» як такого, що визнане у внутрішньому законодавстві; повинно йтися про реальний та серйозний спір; він повинен стосуватися як самого права, так і його різновидів або моделей застосування; предмет провадження повинен напряму стосуватися відповідного права цивільного характеру, щоб спір був дійсним та серйозним і щоб предмет провадження напряму стосувався відповідного права цивільного характеру.

За приписами частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 01 березня 2013 року № 3 вказав, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається із змісту позовної заяви, за твердженням позивача у нього з AT «Ощадбанк» існує спір щодо його участі в конкурсному відборі кандидата на посаду Голови правління AT «Ощадбанк» та затвердження його результатів, призначення керівника AT «Ощадбанк» за результатами такого конкурсного відбору, у зв`язку з чим Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову конкурсної комісії наглядової ради AT «Ощадбанк» ОСОБА_2 у відборі та допуску її кандидатури до другого етапу конкурсу на посаду голови правління AT «Ощадбанк», а також визнати протиправним та скасувати рішення за результатами другого етапу конкурсу від 17 червня 2020 року, яким затверджено результати конкурсного відбору кандидата на посаду Голови правління AT «Ощадбанк» та визначено ОСОБА_3 переможцем конкурсного відбору на посаду Голови правління AT «Ощадбанк».

У відповідності до частини першої статті 20 ГПК України, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах, що виникають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, згідно з пунктом 15,й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 761/32122/16-ц, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 161/4403/15-ц).

Враховуючи викладене, питання конкурсного відбору на посаду Голови Правління AT «Ощадбанк», затвердження результатів відбору та призначення Голови правління AT «Ощадбанк», правомірність прийняття Наглядовою радою AT «Ощадбанк» рішень повинні розглядатись саме через призму корпоративних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд погоджується з доводами сторони відповідача, що позов ОСОБА_2 до AT «Ощадбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про відмову конкурсної комісії наглядової ради AT «Ощадбанк» ОСОБА_2 у відборі та допуску її кандидатури до другого етапу конкурсу на посаду голови правління AT «Ощадбанк», визнання протиправним та скасування рішення за результатами другого етапу конкурсу від 17 червня 2020 року, яким затверджено результати конкурсного відбору кандидата на посаду Голови правління AT «Ощадбанк» та визначено ОСОБА_3 переможцем конкурсного відбору на посаду Голови правління AT «Ощадбанк», оскільки вказаний спір підсудний господарським судам, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 1-20, 43, 49, 142, 200, 206, 255, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження із підстави п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бебель Олексій Олександрович до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Педерсен енд партнерс» (Pedersen&Partners), ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бебель Олексій Олександрович до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Педерсен енд партнерс» (Pedersen&Partners), ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивачеві роз`яснити його право на судовий захист у порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Л. Бусик