Справа № 131/53/21
Провадження № 2/131/241/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Балтака Д.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 рю до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Іллінецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який за життя залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів своїй доньці ОСОБА_1 . До спадкового майна покійного належить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка, розташована за цією ж адресою, площею 0,95 га, призначена для будівництва та особистого селянського господарства.

Позивач зазначила, що частину спадкового майна вже переоформила у нотаріальному порядку на своє ім`я та на даний час має намір оформити все інше спадкове майно після смерті батька, однак нотаріусом Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області постановою від 04 березня 2020 р. № 144/2-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на зазначене спадкове майно, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно покійного, тому ОСОБА_1 змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 січня 2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача - Іллінецької міської ради подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що просить проводити розгляд справи у відсутність представника міської ради, та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим частиною 3 статті 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з частин 3-4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 03 травня 2012 року (а.с.10) в с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області у віці 70 років помер ОСОБА_2 .

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом № 531 та №534 від 09 грудня 2013 року (а.с. 12-13), позивач ОСОБА_1 після смерті батька переоформила частину спадкового майна на своє ім`я, а саме: земельну ділянку площею 1,4314 га та земельну ділянку площею 2,8628 га розташовані на території Тягунської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На день смерті покійний ОСОБА_2 мав у власності також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад колгоспного двору виданою виконавчим комітетом Іллінецької міської радою №69 від 03 лютого 2020 року (а.с. 15) та земельну ділянку, що розташована за цією ж адресою, площею 0,95 га, призначену для будівництва та особистого селянського господарства, яка була виділена йому на підставі рішення 23 сесії 5 скликання Тягунської сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 25 вересня 2009 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» (а.с. 16) та відповідно списку громадян, яким безоплатно передані земельні ділянки у власність та надано дозвіл на виготовлення технічної документації (а.с.17-18) у якому прізвище покійного зазначено під номером 16.

Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Копією заповіту, завіреного секретарем Тягунської сільської ради Іллінецького району Вінницької області Саврань Г. В. від 15 лютого 2002 року (а.с. 37) підтверджується, той факт, що покійний ОСОБА_2 все своє майно, що належатиме йому на день смерті заповів своїй доньці - позивачу у справі ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Іллінецької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та постановою від 04 березня 2020 року №144/02-31, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на них на ім`я спадкодавця (а.с.22).

Спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок».

Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

У відповідності до листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X „Перехідні положення ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 р. „Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 р. „Про приватизацію земельних ділянок, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X „Перехідні положення ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 р. „Про приватизацію земельних ділянок (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 р. № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16.09.2008 р. № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 р. „Про приватизацію земельних ділянок , до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина 3 статті 116 ЗК України).

Наведене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.03.2018 р. у справі № 623/633/17 (провадження № 61-6243св18). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Змістом пункту 7 розділу X „Перехідні положення ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Враховуючи вищевикладені докази, а також ту обставину, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, при цьому оформити свої спадкові права на житловий будинок та земельну ділянку в нотаріальному порядку не може через відсутність правовстановлюючих документів на них, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок та на земельну ділянку площею 0,95 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на спадкове майно, що складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,95 га,призначеної для будівництва житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Іллінецька міська рада, адреса: 22700, вул. Соборна, 19 м. Іллінці Вінницької області, .

Суддя: