КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4473/19
Провадження № 2/488/189/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І., за участю секретаря судового засідання - Глубоченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Миколаєва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить поділити належне їй та відповідачу ОСОБА_2 майно, шляхом визнання за нею право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 5 цієї ж статті у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Частиною 1 ст.131 ЦПК України, передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що в призначене судове засідання на 06.02.2020 року позивач та її представник не з`явилися, позивачем, через канцелярію суду, було подано клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування. Ухвалою суду від 11.02.2020 року дане клопотання було задоволено.

13.04.2020 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником було подане клопотання про відкладення судового засідання із - за обмеження щодо пересування осіб на території України у зв`язку із поширенням короновірсної хвороби (COVID-19), встановлені чинним законодавством України.

06.07.2020 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, позивач, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Тією же датою (06.07.2020) позивач заявою відкликала заяву про розгляд справи у її відсутність.

09.11.2020 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником було подане клопотання про відкладення судового засідання із - за обмеження щодо пересування осіб на території України у зв`язку із поширенням короновірсної хвороби (COVID-19), встановлені чинним законодавством України.

16.02.2021 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником було подане клопотання про відкладення судового засідання із - за обмеження щодо пересування осіб на території України у зв`язку із поширенням короновірсної хвороби (COVID-19), встановлені чинним законодавством України.

20.04.2021 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником було подане клопотання про відкладення судового засідання із - за обмеження щодо пересування осіб на території України у зв`язку із поширенням короновірсної хвороби (COVID-19), встановлені чинним законодавством України.

15.06.2021 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником було подане клопотання про відкладення судового засідання, в зв`язку із його участю в іншій справі, яка призначена на 15.06.2021р. на 09 год. 45 хв. в Центральному районному суді м. Миколаєва.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач та її представник у жодне призначене судове засідання не з`явилися, що є перешкоджання, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Крім цього, у своїй заяві від 06.02.2020 року позивач висловила намір збільшити позовні вимоги, проте, на даний час, до суду не надходила заява про збільшення позовних вимог, чи заява про розгляд справи за попередніми вимогами.

В свою чергу, відповідач 20.04.2021 року подав заяву про залишення даного позову без розгляду. На його думку позивач навмисно затягує розгляд справи, чим позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі "Гінчо проти Португалії" Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідним залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 353 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що вона має право після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Селіщева