ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 червня 2021 року

м. Харків

справа № 641/10491/15-ц

провадження № 22ц/818/65/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів Кравченко О.О., Гришиної А.О.,

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Служба автомобільних доріг в Київській області Державного агентства автомобільних доріг України, компанія «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.), Моторне (транспортне) страхове бюро України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 представника компаніі «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.), ОСОБА_7 представника Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року в складі судді Боговського Д.Є.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Служби автомобільних доріг в Київській області Державного агентства автомобільних доріг України (далі - Укравтодор), компаніі «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.), Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що 27 лютого 2012 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 35 км автодороги Київ-Чоп в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, де проводились ремонтно-будівельні роботи, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під його керуванням.

За фактом ДТП порушено кримінальне провадження № 0001055, він визнаний потерпілим. Згідно з Висновком комплексної судової дорожньо-технічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 6435/9084/9106, складеного 29 жовтня 2013 року Харківським наукової дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса під час кримінального провадження, зокрема, дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

У результаті ДТП з 05 березня 2012 року по 17 березня 2012 року, з 20 березня 2012 року по 09 квітня 2012 року, з10 травня 2012 року по 25 травня 2012 року він знаходився на стаціонарному лікуванні, а потім проходив амбулаторне лікування, поніс витрати на лікування та на полівітамінізоване харчування.

На момент ДТП він перебував у трудових стосунках з Фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) ОСОБА_3 на підставі договору від 01 червня 2010 року.

ОСОБА_3 є власником автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована згідно з страховим полісом від 19 січня 2012 року № АВ/0786366 в Публічному акціонерному товаристві Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (далі ПАТ УСК «ГАРАНТ-АВТО»).

Вважав, що оскільки на даний час ПАТ УСК «ГАРАНТ-АВТО» не є членом МТСБУ через заборгованість до фондів останньому, шкода має бути відшкодована в межах ліміту страхового відшкодування.

Його середній заробіток (дохід) за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я, становить 1 020 грн із розрахунку: 985,00 грн (мінімальна заробітна плата за листопад 2011 року) + 1 004,00 грн мінімальна заробітна плата за грудень 2011 року) + 1 073,00 грн (мінімальна заробітна плата за січень 2012 року). Розмір втраченого заробітку з 27 лютого 2012 року по 26 червня 2012 року становить 20 400,00 грн із розрахунку: 1 020,00 х 5 х 4 місяці.

З 26 червня 2012 року за висновком Харківської міської клінічної лікарні № 13 він потребував переведення на роботу, не пов`язану з навантаженням на праву руку більше 3 кг. Така робота йому запропонована не була. Він не звертався до МСЕК, однак вважає, що його працездатність була втрачена на 30%, тому розмір втраченого заробітку з 26 червня 2012 року по 26 березня 2013 року становить 13 770,00 грн із розрахунку: 1 020,00 грн х 5 х 9 х 30%.

Зазначав, що цією ситуацією йому завдано моральних страждань, оскільки він тривалий час лікувався, втратив роботу, був позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя та відчував дискомфорт.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив:

- визнати дії водія ОСОБА_2 такими, що не відповідають вимогам Правил дорожнього руху України та перебувають в причинному зв`язку з ДТП;

- визнати дії (бездіяльність) Укравтодор та компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.), такими, що мають недоліки, які не забезпечили безпеку дорожнього руху та перебували в причинному зв`язку з ДТП;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Укравтодор, компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.), та МТСБУ на його користь: втрачений заробіток за період з 27 лютого 2012 року по 26 червня 2012 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 48 660,12 грн (20 400,00 грн + 28 260,12 грн; 30% втраченого заробітку за період з 27 лютого 2012 року по 26 березня 2013 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 32 911,68 грн ( 13 770,00 грн + 19 141,68 грн); витрати на лікування , придбання ліків, сторонню допомогу та проїзд до слідчих органів з урахуванням індексу інфляції за період з 27 лютого 2012 року по 26 червня 2012 року в розмірі 35 851,50 грн (15 000,00 грн + 20 851,50 грн); 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди; витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн та 3 082,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

08 грудня 2015 року компанія «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог до фірми TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.Р.А. ( ОСОБА_8 , Італійська республіка.

Відзив, з урахуванням доповнень, мотивовано тим, що компанія «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) не є належним відповідачем, оскільки дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з ДТП, що встановлено Висновком судової автотехнічної експертизи № 5348, складеним 29 серпня 2016 року судовим експертом Ольховим В.С. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська екологічна страхова компанія» (далі ПрАТ «УЕСК»), яка до участі у справі в якості належної особи не залучена, що є підставою для відмови в позові. Крім того, ОСОБА_1 на порушення вимог цивільно-процесуального закону змінив предмет позову на стадії судового розгляду справи, при цьому підстав для залучення третьої особи позовна заява не містить.

10 грудня 2015 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив, з урахуванням доповнень, мотивовано тим, що за фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 0001055. Згідно з Висновком комплексної судової дорожньо-технічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 6435/9084/9106, складеним 29 жовтня 2013 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса під час кримінального провадження, в його діях не встановлено порушень Правил дорожнього руху, що перебували у причинному зв`язку з ДТП. Зазначає, що доказів на підтвердження розміру моральних страждань матеріали справи не містять. В клопотанні від 13 вересня 2016 року просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

15 квітня 2017 року ОСОБА_7 представник МТСБУ подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову до МТСБУ.

Відзив мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 17 вересня 2014 року порушено провадження про банкрутство ПрАТ «УЕСК», ухвалою цього суду від 15 лютого 2013 року затверджено реєстр кредиторів ПрАТ «УЕСК». За правилами частин першої, другої статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються та вважаються погашеними. Оскільки ОСОБА_1 не звертався до господарського суду з заявою до страховика-банкрута про визнання його кредитором, підстав для задоволення позову до МТСБУ немає.

11 вересня 2018 року ОСОБА_9 представник Укравтодор подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову до Укравтодор».

Відзив мотивовано тим, що Укравтодор не є належним відповідачем, оскільки протягом 2011-2018 років не укладав з компанією «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) договорів, а проведення ремонту автомобільної дороги Київ-Чоп здійснювалось цією фірмою за прямим договором, укладеним з Державною службою автомобільних доріг України як головним розпорядником коштів міжнародної фінансової допомоги. Зазначає, що оскільки позивач на час ДТП перебував у трудових стосунках з ФОП ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ УСК «ГАРАНТ-АВТО», то шкода має відшкодовуватися саме цими особами. Крім того, згідно з ордером (дозволом) № 40 від 17 серпня 2011 року, виданим Державною службою автомобільних доріг України (Укравтодор), контроль стану безпеки дорожнього руху на об`єкті капітального ремонту здійснювало УДАІ ГУ МВС України в Київській області, а правову та матеріальну відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні ДТП, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами, які спричинені неналежним виконанням ремонтних робіт та робіт з експлуатаційного утримання, в тому числі в осінньо-зимовий період, на вказаній ділянці автодороги повинна нести фірма TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.Р.А. (Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А., Італійська республіка.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 10 237,71 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток в розмірі 48 660,12 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Позов ОСОБА_1 до Укравтодор залишено без задоволення.

Стягнуто з МТСБУ та компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) на користь ОСОБА_1 в рівних частках 1 078,06 грн судового збору, 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 3 082,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди, до ОСОБА_10 та компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.)

про стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди є доведеними та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів, а також з урахуванням того, що розмір втраченого заробітку сторонами не оспорено.

19 грудня 2019 року ОСОБА_4 представник компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з фірми TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.Р.А. ( ОСОБА_8 , Італійська республіка, втраченого заробітку та моральної шкоди, в цій частині ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 , Італійська республіка.

Апеляційна скарга мотивована тим, єдиною причиною ДТП є порушення одним із водіїв пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, а не стан покриття внаслідок виконання ремонтних робіт на ділянці дороги, де сталася ДТП. Отже, рішення ухвалено за відсутності доказів на підтвердження вини компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) в ДТП.

Зазначає, що судом першої інстанції не взята до уваги правова позиція, що міститься в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, згідно з якою покладення обов`язку відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності; уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Таким чином, обов`язок по відшкодуванню шкоди має бути покладено на МСБУ в межах ліміту страхового відшкодування.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про залишення без задоволення позову Укравтодор не є мотивованим. При цьому згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань існують дві окремі юридичні особи, а саме: Укравтодор () та Служба автомобільних доріг в Київській області ().

Звертає увагу, що справа розглянута з порушенням розумних строків переважно у зв`язку з недобросовісними діями позивача, представник якого заявляв клопотання та не вживав самостійних дій щодо своєчасного подання доказів, що мають суттєве значення для справи. При цьому після початку розгляду справи по суті позивач змінював предмет позову, а також подавав нові докази, які безпідставно приєднувалися судом першої інстанції до матеріалів справи. Крім того, під час судових засідань, які проводились в режимі відеоконференції, суддя Боговський Д.Є. був без мантії та нагрудного знаку, що є атрибутами правосуддя.

Покладаючи обов`язок по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу на МТСБУ та компанію «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.), суд першої інстанції не стягнув таких витрат з ОСОБА_2 . При цьому позивачем не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України).

27 грудня 2019 року ОСОБА_7 представник МТСБУ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди, в цій частині ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову до МТСБУ.

Апеляційна скарга мотивована тим, що право вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «УЕСК» виникло 27 лютого 2012 року, станом на дату затвердження реєстру кредиторів ПАТ «УЕСК» - 15 лютого 2013 року вимоги не заявлені в процедурі банкрутства, отже вони є погашеними та не підлягають відшкодуванню за рахунок МТСБУ. Самого факту визнання страховика банкрутом недостатньо для покладення обов`язку по відшкодуванню матеріальної шкоди на МТСБУ без з`ясування в сукупності фактів звернення позивача до Господарського суду м. Києва з заявою про визнання його кредитором та недостатності коштів, тобто ліквідаційного звіту в процедурі банкрутства.

Крім того, зазначає, що до МТСБУ протягом трирічного строку після ДТП позивач не звертався. Отже рішення ухвалено судом першої інстанції без врахування правових позицій, що містяться в постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/52983/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 641/8243/14-ц, від 08 лютого 2018 року у справі № 233/6322/15-ц, від 19 грудня 2018 року у справі № 761/8048/16-ц, згідно з якими закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього з заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає задоволенню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування; вказаний строк є присічним та поновленню не підлягає.

03 квітня 2020 року ОСОБА_5 представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що докази винних дій ОСОБА_2 , які перебували б у причинному зв`язку з ДТП, матеріали справи не містять. Дійсного механізму ДТП під час проведення кримінального провадження встановлено не було, а автотехнічна експертиза проведена під час розгляду справи судом більш ніж через чотири роки після ДТП. Клопотання про проведення автотехнічної експертизи з урахуванням вихідних даних не тільки позивача, а і ОСОБА_2 , суд першої інстанції безпідставно не задовольнив. Розмір моральної шкоди не підтверджено належними та допустимим доказами. Крім того, позов пред`явлено 21 жовтня 2015 року, в той час, як ДТП сталася 27 лютого 2012 року.

14 квітня 2020 року та 29 травня 2020 року ОСОБА_6 представник ОСОБА_1 подав відзиви на апеляційні скарги МТСБУ, компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) та ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 , в яких просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзиви мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційних скарг не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

12 травня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вина водія ОСОБА_2 в ДТП підтверджена експертними висновками, а в організації дорожнього руху на ділянці, де сталося зіткнення автомобілів, мали місце недоліки, які вплинули на безпеку руху з вини виконувачів ремонтно-дорожніх робіт. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що шкода спричинена взаємопов`язаними, сукупними діями вказаних осіб, між якими існує причинно-наслідковий зв`язок та не обгрунтував рішення в частині відмови в задоволенні позову.

ОСОБА_3 та Укравтодор рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалися.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_7 представника МТСБУ, ОСОБА_4 представника компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 , підлягають задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 27 лютого 2012 року на 35 км автодороги Київ-Чоп в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, де проводились ремонтно-будівельні роботи, сталася ДТП за участю автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження.

Капітальний ремонт автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп км 14+080-км 68+430 здійснювався відповідно до контрактної угоди, укладеної між Укравтодором та представництвом компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) від 05 серня 2011 року № б/н за рахунок кредитних коштів Міжнародного банку реконструкції та розвитку (а. с. 144-145 т. 1).

Постановою слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області Клунко О.М. від 14 грудня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001055 від 14 лютого 2013 року, закрите у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України (а. с. 41-46 т. 1).

Постанова мотивована тим, що жоден з учасників ДТП не може надати покази щодо механізму самої пригоди, на даний час дорожня обстановка в місці вчинення ДТП змінилася, отже проведення слідчого експерименту не дасть позитивного результату, а висновки експертиз не надають відповіді на питання, що мають значення для справи, що унеможливлює встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями учасників ДТП на наслідками.

Постановою прокурора прокуратури Києво-Святощинського району Юркова Ю.В. від 10 вересня 2015 року постанову слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області Клунка О.М. від 14 грудня 2013 року скасовано, матеріали досудового розслідування № 0001055 від 14 лютого 2013 року направлено начальнику СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області для організації подальшого розслідування (а. с. 40-41 т. 2).

Постанова прокурора мотивована тим, що в порушення вимог статті 9 Кримінально-процесуального кодексу України досудове розслідування проведено неповно, не встановлено всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, а рішення про закриття кримінальнього провадження прийнято необгрунтовано.

Згідно з актом судово-медичного дослідження № 261/Д від 26 червня 2012 року та висновком експерта № 329/Д від 20 серпня 2012 року, складеним на підставі постанови старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області Алексійчука О.М., у ОСОБА_1 у зв`язку з ДТП 27 лютого 2012 року малися різана рана тім`яної ділянки, периорбітальні гематоми, множинні різано-рвані рани та садна голови, відкритий перелом акроміального кінця правої ключиці, переломи 3-6 ребер зліва. Переломи ключиці та ребер відносяться до ушкоджень середньої тяжкості (а. с. 3, 36-39 т. 1).

У результаті ДТП з 05 березня 2012 року по 17 березня 2012 року, з 20 березня 2012 року по 09 квітня 2012 року та з 10 травня 2012 року по 25 травня 2012 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.

Згідно з довідками Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18» Харківської міської ради Департаменту охорони здоров`я від 17 березня 2016 року № 192 та від 11 червня 2012 року № 11/67 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні гнійно-кісткової інфекції в період з 20 березня 2012 року по 09 квітня 2012 року з діагнозом: хронічний посттравматичний остеоартрит правового акроміального ключичного суглобу (а. с. 54-56, 118, 129-137 т. 1).

На момент ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових стосунках з ФОП ОСОБА_3 на підставі договору від 01 червня 2010 року (а. с. 121-122 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність ФОП ОСОБА_3 - власника транспортного засобу «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована згідно з страховим полісом від 19 січня 2012 року № АВ/0786366 в ПАТ УСК «ГАРАНТ-АВТО». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого 100 000,00 грн (а. с. 37 т. 2).

За висновком ЛКК Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська містка клінічна лікарня № 13 від 25 червня 2012 року ОСОБА_1 у період з 26 червня 2012 року по 25 липня 2012 року потребував переводу на роботу, не пов`язану з навантаженням на праву руку, з підняттям тяжкості не більше 3 кг (а. с. 38 т. 2).

Щодо правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За висновком комплексної судової дорожньо-технічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 6435/9084/9106, складеного 29 жовтня 2013 року експертами О.В.Сорокопуд та В.С.Ольховим Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса:

- на момент ДТП мали місце недоліки в організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталося зіткнення вказаних автомобілів, які впливали на безпеку дорожнього руху. Відсутність дорожніх знаків 5.24.2 «Зміна напрямку руху на дорозі з розділювальною смугою», табличка 7.1.1 «Відстань до об`єкта» через 100 м. дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (170 км/год через 100 м. дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (50 км/год)», через не менше ніж 60 м. дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (40 км/год), відсутність на переході через розділювальну смугу конусів або віх по напрямку руху автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не забезпечували безпеку руху;

- встановити, чи спроможний з технічної точки зору механізм розвитку обставин ДТП при умові бокового заносу напівпричепа «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та чи спроможний з технічної точки зору механізм розвитку обставин ДТП при умові виїзду автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , справа наліво на зустрічну смугу для руху експертним шляхом не уявляється можливим;

- допустима за умовами видимості проїзної частини швидкість автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає більше 50-58,2 км/год;

- в показах водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні дані про механізм зіткнення керованих ними транспортних засобів на стадії їх зближення. При проведенні транспортно-трасологічного дослідження встановити характер зближення досліджуваних транспортних засобів перед зіткненням (стадія заносу або виїзду на зустрічну смугу руху) експертних шляхом неможливо. У зв`язку з цим експертним шляхом не уявляється можливим провести технічний аналіз дій водіїв та, відповідно, вирішити питання як вони повинні були діяти у заданих обставинах ДТП та чи мали вони технічну можливість у заданих обставинах запобігти ДТП (а. с. 9-35 т. 1).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 5348, складеним 29 серпня 2016 року експертом В.С.Ольховим Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса:

- показання водія ОСОБА_1 про те, коли відстань між автомобілями скоротилась до 20 м, задню частину напівпричепа автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , почало виносити на смугу руху автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, при цьому до моменту виносу задньої частини напівпричепа автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортні засоби рухались кожний по своїй смузі на відстані 0,5 м. від центру дороги, а швидкість автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , була 20-40 км/год, автомобілю «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - 40 км/год, які вказані в редакції даного питання, не позбавлені технічної спроможності;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, в даній ДТП водій автомобілю «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, в даній ДТП технічна можливість запобігти зіткнення для водія автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 визначалася виконаннями ним вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого він не мав перешкод технічного характеру;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, в даній ДТП дії водія автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не відповідають вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, в даній ДТП водій автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, в діях водія автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 у частині вибору швидкості руху за умовами видимості дороги, не вбачається невідповідностей вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, в даній ДТП водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості зіткнення з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог пункту 12.3 Правило дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, в даній ДТП в діях водія автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а. с. 176-181 т. 1).

З метою з`ясування обставин щодо дійсного механізму ДТП ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року за клопотанням ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 по справі була призначена судова автотехнічна експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.СБокаріуса.

Однак експертиза вказаною експертною установою проведена не була, оскільки вартість експертизи, яка виявилась для відповідача непомірним тягарем, не оплачена.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 представник ОСОБА_2 надав Висновок автотехнічного дослідження № 172-02/21, складений 20 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Пасат Консалтинг Груп», згідно з яким:

- показання водія автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме про те, коли відстань від автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , скоротилась до 20 м., автомобіль «MAN-M» почало нести на смугу руху автомобіля «Renault Magnum», внаслідок чого сталось зіткнення транспортних засобів, при цьому до моменту виносу автомобіля «MAN-M» транспортні засоби рухались кожен по своїй смузі на відстані 0,5 м. від центру дороги, а швидкість автомобілів була 40 км/год, не позбавлені технічної можливості;

- якщо виходити з показань ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП, в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення для водія автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 визначалася виконанням ним вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого він не мав перешкод технічного характеру;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 мав діяти відповідно до вимог пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП, в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 у частині вибору швидкості руху за умовами видимості дороги, не вбачається невідповідностей вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем «MAN-M», реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом виконання ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України;

- якщо виходити з показань водія ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП, в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а. с. 31-37 т. 6).

З урахуванням характеру спору та за наявності протилежних за змістом висновків щодо дійсного механізму ДТП для з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, необхідні спеціальні знання у галузі технічних відносин.

Судом апеляційної інстанції сторонам роз`яснено право заявити клопотання про призначення комплексної судової автотехнічної експертизи з метою усунення розбіжностей в експертних висновках щодо дійсного механізму ДТП.

Сторони не скористались правом заявити про призначення відповідної експертизи на стадії апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 втраченого заробітку в розмірі 48 660,12 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн відсутні.

Щодо правових підстав для стягнення з компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно з пунктом 14 ордеру (дозволу) № 40, виданого 17 серпня 2011 року Укравтодор на право доступу підряднику представництва компанія «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) на будівельні майданчики та виконання робіт з капітального ремонту автомобільних дороги М-06 Київ-Чоп на ділянці км 14+080 км 68 + 430 (праворуч та ліворуч), в межах смуги відведення автомобільної дороги, на території м. Києва та Київської області правову та матеріальну відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні ДТП, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами, які спричинені неналежним виконанням ремонтних робіт та робіт з експлуатаційного утримання, в тому числі в осінньо-зимовий період, на вказаній ділянці автодороги несе представництво «Тодіні Конструціоні Дженералі» (а. с. 144-145 т. 1).

Згідно з висновками вказаних експертиз причиною ДТП є порушення одним із водіїв пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, а не стан покриття внаслідок виконання ремонтних робіт на ділянці дороги, де сталася ДТП. Доказів того, що представництво компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) неналежно здійснювало контроль за станом автомобільної дороги на підставі вказаного ордеру, що в результаті неналежного ремонту автомобільної дороги настала ДТП, внаслідок якої постраждав позивач, матеріали справи не містять. Заявник під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не довів наівність вини у діях (бездіяльності) компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) та наявність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним станом дорожнього покриття та ДТП.

З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) на користь ОСОБА_1 втраченого заробітку в розмірі 48 660,12 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн також відсутні.

Щодо правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

В суді апеляційної інстанції сторони пояснили, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована в ПАТ «УЕСК» є членом МТСБУ.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень, з урахуванням пояснень ОСОБА_12 представника МТСБУ, свідчить, що постановою Господарського суду м. Києва від 11 листопада 2013 року у справі № 5011-46/12625-2012 ПАТ «УЕСК» визнано банкрутом з відкриттям ліквідаційної процедури .

ПАТ «УЕСК» втратило статус асоційованого члена МТСБУ 23 грудня 2014 року.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки по договорах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналізуючи вказані норм права, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів/майна на МТСБУ.

Згідно з пунктом 7 статті 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Відповідно до зазначеного Закону передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Статтею 32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо ж майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність (частина п`ята цієї статті).

Виходячи з наведеного, висновок про недостатність коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом, може бути зроблений після складання ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу і подання його до господарського суду та їх затвердження останнім.

Крім того, положеннями частин першої, другої статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), який також підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами (він є спеціальним і його положення є пріоритетними у цих правовідносинах), встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не заявлені взагалі не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

У силу частини п`ятої статті 31 цього Закону вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

Саме така правова позиція міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/52983/16-ц (провадження № 14-310цс18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року у справі № 2-8371/11 (провадження № 61-14014 св 18).

Ураховуючи, що МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також те, що позивач з письмовою заявою до господарського суду з вимогами до боржника не звертався, правові підстави для проведення регламентної виплати МТСБУ за страховика, якого визнано банкрутом, відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про залишення позову ОСОБА_1 до МТСБУ, ОСОБА_2 , компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 представника компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) та ОСОБА_1 щодо залишення без задоволення позову Укравтодор на висновок суду про відсутність підставі для стягнення шкоди у зв`язку з ДТП саме з цієї особи не впливають.

При цьому судова колегія керується таким.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» (тут і далі в редакції, чинній на момент настання ДТП) передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (тут і далі в редакції, чинній на момент настання ДТП) учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідають за стан відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідно до діючих норм, у тому числі за безпеку руху.

За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації ДТП на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; (пункти 4-6, 9, 10 статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Як встановлено судом, в Київській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Укравтодор, на балансі якого перебувають усі автомобільні дороги загального користування у межах зазначеної області.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталися з причин незадовільного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладене позначення дорожніми значками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктами 1-3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

За приписами пунктів 2, 5, 10 розділу 1 «Загальні положення» Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (тут і далі в редакції, чинній на момент настання ДТП, далі Правила утримання), ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовиша.

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за № 198встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотримання норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

У розділі П «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Правил утримання визначено обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, зокрема зазначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Контроль за дотриманням цих Правил утримання здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами та Державтоінспекцією.

Відповідно до пункту 1 Положення про Укравтодор, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 439, Укравтодор є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра інфраструктури, і який реалізує державну політики у сфері дорожнього господарства.

Основним завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт 3 Положення).

Служба автомобільних доріг у Київській області є балансоутримувачем автомобільної дороги, на якій сталася ДТП.

Враховуючи системний аналіз наведених норм, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що Укравтодор є належним відповідачем у справі.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобам.

Частиною третьою статті 14 та частиною першою статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для стягнення шкоди з Укравтодор, оскільки в матеріалах справи відсутні докази неналежного здійснення Укравтодор контролю за станом автомобільних доріг, які знаходяться на балансі останнього, нездійснення своєчасного ремонту автомобільної дороги, де настала ДТП, внаслідок якої постраждав позивач.

Посилання на те, що під час судових засідань, які проводились в режимі відеоконференції, суддя Боговський Д.Є. був без мантії та нагрудного знаку, що є атрибутами правосуддя, не є підставою для скасування або зміни судового рішення в розумінні частини першої статті 376 ЦПК України.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати за подачу апеляційних скарг документально підтверджуються: понесені компанією «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) - в розмірі 1 617,09 грн (а. с. 114 т. 4), понесені МТСБУ в розмірі 2 881,50 грн (а. с. 124, 125 т. 4), понесені ОСОБА_2 в розмірі 1 617,09 грн (а. с. 237 т. 4).

Крім того, ОСОБА_2 поніс витрати по сплаті експертного висновку, що документально підтверджується на суму в розмірі 13 075,20 грн (а. с. 15 т. 6).

Оскільки апеляційні скарги компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.), МТСБУ та ОСОБА_2 підлягають задоволенню, з ОСОБА_1 на підлягає стягненню: на користь компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) - судовий збір в розмірі 1 617,09 грн; на користь МТСБУ судовий збір в розмірі 2 881,50 грн; на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 14 692,29 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 представника компаніі «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 представника Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року скасувати в частині вирішення спору про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) залишити без задоволення.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 : на користь компанії «Тодіні Конструціоні Дженералі С.п.А.» (TODINI COSTPUZIONI GENERALI S.р.А.) - судовий збір в розмірі 1 617,09 грн (одна тисяча шістсот сімнадцять грн 09 коп.); на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 2 881,50 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн 50 коп.); на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 14 692,29 грн (чотирнадцять тисяч грн шістсот дев`яносто дві грн 29 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29 червня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина