Справа № 755/3489/21
Провадження № 2/755/2405/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді - Хромової О.О.

за участю секретаря - Бондар С.Ю.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати п/п 2.10 «Облікова справа

№ 39471, родина з 2 осіб» Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 грудня 2020 року № 796 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2019 року у справі № 755/4555/19, яке набрало законної сили, визнано право ОСОБА_1 на відновлення його та членів його родини на квартирному обліку з 08 жовтня

1991 року з правом першочергового одержання жилих приміщень за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою, за їх новим місцем проживання. Постановою Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року визнано недійсним та скасовано п. 3 Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 11 липня 2017 року № 378 відносно відмови в прийнятті на квартирний облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У січня 2021 року позивачу стало відомо про те, що Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 грудня 2020 року № 796 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку» ОСОБА_2 виключено з його облікової справи у зв`язку з відсутністю реєстрації в Дніпровському районі міста Києва. В матеріалах даної цивільної справи містяться відомості, що відповідно до довідки від 30 листопада 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, його дружина - ОСОБА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що на момент винесення даного рішення відповідачу було відомо про те, що ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною вище адресою більше трьох років.

Крім того, позивач зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року з Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації стягнуто заподіяну позивачу моральну шкоду, внаслідок прийняття низки незаконних розпоряджень щодо відмови в прийнятті на квартирний облік його та членів його родини, які були скасовані в судовому порядку.

Вважає, що п/п 2.10 «Облікова справа № 39471, родина з 2 осіб» Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 грудня 2020 року № 796 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку» є протиправним та порушує його права та інтереси його родини, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

02 квітня 2021 року у встановлений судом строк відповідач - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, подала відзив, в якому проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у даній справі, його права жодними чином оспорюваним розпорядженням не порушено, оскільки з квартирного обліку знято його дружину - ОСОБА_2 , а не безпосередньо самого позивача.

З приводу тверджень позивача стосовно того, що на момент винесення рішення у справі

№ 755/4555/19 Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрація було відомо про те, що ОСОБА_2 значилася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач заперечує, посилаючись на те, що в матеріалах справи № 755/4555/19 не було жодного документа, який би свідчив про постійне місце проживання чи перебування ОСОБА_2 за вказаною адресою. В матеріалах даної справи містилася довідка від 25 листопада 2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Також судом в даній справі не досліджувався факт місця проживання/перебування ОСОБА_2 та в судовому рішенні про таке не зазначалося.

08 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якому заперечив проти твердження відповідача щодо того, що він не є належним позивачем у даній справі, оскільки вважає, що спірним розпорядженням, в першу чергу, порушеного його права. Також зазначає, що в період часу між винесенням розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрація від 26 липня 2019 року та розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрація від 30 грудня 2020 року у позивача не відбулося жодних змін ні в сімейному стані, ні в місці реєстрації членів його родини, а тому вважає, що дії відповідача спрямовані на перешкоджання виконання рішення Дніпровського районного суду від 02 травня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року у справі № 755/4555/19.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що Житловим кодексом Української РСР для постановки на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, визначено поняття «населений пункт», тобто м. Київ, де проживають та мають реєстрацію місця проживання громадяни. В жодному законі або нормативному акті не передбачено, що члени сім`ї мають бути зареєстровані за однією адресою або в одному районі міста.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному вище, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації - Яценюк Л.П., у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

У статті 15 ЦК України зазначено про право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Зокрема, у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого права шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2019 року у цивільній справі № 755/4555/19 позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права, визнання незаконним та скасування акту індивідуальної дії, зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано право ОСОБА_1 на відновлення ОСОБА_1 та членів його родини на квартирному обліку з 08 жовтня 1991 року з правом першочергового одержання жилих приміщень за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або у відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві; визнано незаконним та скасовано Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 липня 2017 року № 378; зобов`язано Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію поставити ОСОБА_1 та членів його родини на квартирний облік з 08 жовтня 1991 року з правом першочергового одержання житла за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або у відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2019 року змінено та викладено третій абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати недійсним та скасувати п. 3 Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 липня 2017 року № 378 стосовно відмови в прийнятті на квартирний облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у цивільній справі № 755/12304/19 позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, задоволено частково.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 12Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 31Житлового Кодексу Української PCP громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу PCP і Української PCP), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до частини першої статті 37 Житлового Кодексу Української PCP облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Статтею 39 Житлового Кодексу Української PCP встановлено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітет.

За змістом частини першої статті 43 Житлового Кодексу Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Пунктом 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP встановлено, що квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до пункту 11 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP кожна сім`я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім`ї (за їх вибором) та у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті40 Житлового кодексу Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.

Пунктом 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP передбачено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил). Громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Пунктом 18 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP передбачено, що заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, сільському голові (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу або іншому громадському об`єднанню (організації) за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік.

До заяви додаються довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім`ї та довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради).

Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового чи позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у заяві і подають відповідні документи.

Згідно витягу з Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 грудня 2020 року № 796 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку», зокрема пунктом 2 цього розпорядження, внесено зміни в облікові справи громадян: «2.10. Облікова справа № 39471, родина з 2 осіб: Виключається з особової справи дружина - ОСОБА_2 , 1961 року народження, у зв`язку з відсутністю реєстрації в Дніпровському районі м. Києва (п. 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP): Вважати на квартобліку родину з 1 особи: заявник - ОСОБА_1 , 1958 року народження. Категорія обліку з 08.10.1991: військовослужбовці, звільнені в запас або відставку. На квартирному обліку з 08.10.1991. Порядок забезпечення житлом: першочерговий.

Відповідно до довідки від 30 листопада 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із паспортними даними та довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 з 13 грудня 2017 року по теперішній час зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідно до Постанови Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 30 квітня 1991 року № 234 «Про внесення змін та доповнень до постанови виконкому міськради і президії міськради профспілок від 15 липня

1985 року № 582 «Про порядок застосування у м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській PCP» пункт 5 Правил викладено у наступній редакції: «Встановити, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають та прописані (зареєстровані) у

м. Києві не менш, як п`ять років. Цей строк не поширюється на випадки прописки (реєстрації) другого з подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків».

З наведених норм закону та обставин справи суд приходить до висновку про відсутність у Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації підстав для зняття члена родини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , з квартирного обліку, з підстав передбачених пунктом 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, оскільки дана норма Правил стосується виключно особи (в даному випадку ОСОБА_1 ), яка належить до категорії громадян, що мають пільги щодо першочергового отримання житла.

ОСОБА_2 поновлена на квартирному обліку, як член родини ОСОБА_1 , на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2019 року та Постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року, на момент винесення яких ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що не належить до юрисдикції Дніпровського району міста Києва.

При винесенні даних рішень судом не досліджувалася інформація щодо реєстрації ОСОБА_2 , оскільки остання є членом родини позивача і її реєстрація не впливає на поновлення порушених прав ОСОБА_1 , як особи, яка належить до категорії громадян, що мають пільги щодо першочергового отримання житла.

З аналізу Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській PCP, якими регулюється процедура постановлення осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на квартирний облік, не вбачається підстав для зняття члена родини громадянина, який користується таким переважним правом, з квартирного обліку, через відсутність реєстрації в межах відповідного району міста. Постановлення на квартирний облік членів родини особи, що наділена таким переважним правом, в межах конкретного міста, вимагає відповідно реєстрації в межах цього міста, однак не в межах району, де здійснює свої повноваження відповідний орган виконавчої влади, в даному випадку Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,

від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15,16ЦК України, Житлового Кодексу Української PCP, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCР, статтями 4, 19, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 грудня 2020 року № 796 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку» в частині підпункту 2.10 пункту 2 щодо внесення змін в облікові справи громадян («Облікова справа № 39471, родина з двох осіб»).

Присудити з бюджетних асигнувань Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення суду складено 29 червня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова