ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/671/21 Справа № 204/3645/20 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Бізнес», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у трудових відносинах позивача та ТОВ «Буд-бізнес», зобов`язання відповідачів внести записи до трудової книжки та до державних реєстрів податкової інспекції та пенсійного фонду, зобов`язання виплатити заборгованість по заробітній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Бізнес», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у трудових відносинах позивача та ТОВ «Буд-бізнес», зобов`язання відповідачів внести записи до трудової книжки та до державних реєстрів податкової інспекції та пенсійного фонду, зобов`язання виплатити заборгованість по заробітній платі (а.с. 20-23).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику (а.с. 33).

Не погодившись з такою ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (а.с. 37-40).

Відзив на пеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано з порушенням вимог ч. 5 ст. 151 ЦПК України, а саме у зв`язку з ненаданням заявником документу підтверджуючого сплату судового збору у встановлених порядку і розмірах.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Так, за положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Реалізація основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенства права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватися на практиці та бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України визначено вимоги до заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З виділених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову виконала вимоги ч. 6 ст. 151 ЦПК України та надала до своєї заяви дублікат квитанції № 0.0..1 від 14.04.2020 року (призначення платежу: суд. збір за заяву про забезпеч. позову) (а.с. 26).

Будь-яких доказів того, що за вказаною вище квитанцією ОСОБА_1 було повернуто сплачений нею судовий збір виділені матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні щодо невиконання ОСОБА_5 вимог ст. 151 ЦПК України в частині надання документів на підтвердження сплати судового збору, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення заяви про забезпечення позову є передчасною, постановлена суддею з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги, приймає їх до уваги, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню..

Щодо вимог апелянт в своїй скарзі про скасування ухвали суду першої інстанції та постанови нової, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, то вони задоволенню не підлягають, через те, що заява про забезпечення позову по суті розглянута не була, а тому суд апеляційної інстанції у даному випадку не має повноважень щодо розгляду даної заяви по суті у відповідності до ст. 374 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров