КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівський Квартал" про стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівський квартал", згідно з яким просив:

- стягнути з ТОВ "Петрівський Квартал" на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 109 536 грн. 50 коп.;

- стягнути з ТОВ "Петрівський Квартал" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 095 грн. 36 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 21.04.2017 року між ним та ТОВ "Петрівський Квартал" був укладений договір № 92/С105B-1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, згідно з умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , та оплатити ціну таких прав, яка становить 300 108 грн. 60 коп., що еквівалентно 11 862 доларів США.

Згідно з п. 1.3 вказаного Договору предметом останнього є майнові права на квартиру, які після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації права власності на квартиру (право власності покупця на квартиру виникне внаслідок реконструювання нежитлового приміщення зі зміною його функціонального призначення на житлове приміщення з отриманням відповідного документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого житлового приміщення, як об`єкта житлової нерухомості, без зміни зовнішніх даних геометричних розмірів у будинку, та відповідної державної реєстрації) покупцем із врахуванням положень ст. 328 ЦК України, в установленому законом порядку.

У відповідності до п. 2.4 Договору орієнтовний строк прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію - 30.12.2017 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього договору.

При цьому, як передбачено п. 6.2 Договору, у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, продавець сплачує пеню покупцю у розмірі 0,1 % від суми ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується.

Разом з тим, позивач вказував, що незважаючи на виконання ним своїх зобов`язань за Договором в частині сплати відповідачу ціни майнових прав у повному обсязі, останній своїх зобов`язань не виконав та станом на дату звернення до суду з позовом об`єкт будівництва не здав.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ЦК України та п. 6.2 Договору, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 6-66).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про невизначеність сторонами у договорі строку його виконання, а також на неврахування судом виконання ним своїх зобов'язань за договором у повному обсязі.

При цьому, зазначає, що висновок Верховного Суду по справі №757/39364/15, який взято судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, зроблений на підставі дослідження договору, який за змістом та конструкцією відрізняється від договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між сторонами у даній справі (а.с. 68-76).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.03.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 81, 82).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.04.2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.04.2017 року між ТОВ «Петрівський Квартал» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 92/С105В-1 .

Згідно умов вказаного договору останній укладений на виконання Форвардного контракту № 38688-А, придбаного Покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеного Товарною біржею «Перспектива Коммодіті», від 21.04.2017 року.

У відповідності до умов п. 1.1. Договору, ч. 1 ст. 6 та ст. 656 Цивільного кодексу України продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що предметом Договору є майнові права на Квартиру, які після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації покупцем права власності в установленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим Договором продавець зобов`язаний передати покупцю документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру.

Згідно з п. 1.4. Договору сторони обумовили, що майнові права на квартиру за цим договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повного виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим Договором.

У відповідності до п. 2.4 Договору орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - 30.12.2017 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

У п. 3.1. Договору сторонами було обумовлено, що ціна майнових прав на Квартиру на момент підписання Договору становить: ціна майнових прав на квартиру на момент підписання договору становить 300108,60 грн., в тому числі ПДВ 50018,0 грн., що еквівалентно 11 862 доларів США.

Згідно з п.п. 5.2.1. п. 5.2. Договору продавець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно форвардного контракту.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), Продавець сплачує пеню покупцю в розмірі 0,1% від суми Ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується.

Відповідно до п. 4.1. Договору, даний договір укладається під відкладальною обставиною, якою сторони визнають пред`явлення до виконання Форвардного контракту № 38688-А Покупцем, за відповідним актом (прийому-передачі) пред`явлення до виконання форвардного контракту.

Згідно з квитанцією № 0.0.652515704.1 від 16.11.2016 позивач сплатив ТОВ «Петрівський квартал» 300108,60 грн. як гарантійний платіж.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації у договорі конкретною датою не визначений (замість цього вказана орієнтовна дата), а оскільки питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ "Петрівський квартал" відсутній.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, виходячи з наступних підстав.

У ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положення ст. 611 ЦК України передбачають правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції правильно зазначив, що встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об'єкта будівництва до експлуатації.

Так, згідно зі ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

При цьому, ст. 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, оскільки термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначено, а вказана лише орієнтовна дата, та те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність зі сторони ТОВ "Петрівський квартал" складу цивільно-правового порушення та неможливість, у зв`язку з цим, застосування до останнього цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення неустойки (пені).

Аналогічний висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 369/6303/19.

Доводи апеляційної скарги про повну оплату позивачем вартості майнових прав не спростовують висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді пені, а відтак не може бути причиною для скасування оскаржуваного рішення.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги висновок Верховного Суду, висловлений в постанові від 17.10.2018 року по справі №757/39364/15.

Дійсно, обставини у справі, яка переглядалася Верховним Судом, і обставини у даній справі є відмінними. Зокрема, у справі, яка переглядалася Верховним Судом, судами встановлено обставини видачі сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта, тоді як у даній справі такі обставини судом першої інстанції не встановлено.

Разом з тим, слід зазначити, що помилкове посилання суду першої інстанції на висновки, висловлені в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі №757/39364/15 не призвело до неправильного вирішення спору по суті в цій частині.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівський Квартал" про стягнення пені - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська