Справа № 141/947/18
Провадження № 22-ц/801/318/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 рокуСправа № 141/947/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

Секретар: Кузьменко Б. І.

За участю: представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Вдовиченка В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

Рішення ухвалив суддя Климчук С. В.

Рішення ухвалено о 10.48 год у смт Оратові Вінницької області

Повний текст рішення складено 07 грудня 2020 року,

Встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2008 року він проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Під час спільного проживання однією сім`єю вони з ОСОБА_2 вели спільне господарство, разом харчувалися, він доглядав його, купував продукти харчування, одяг, медикаменти, сплачував комунальні платежі та ніс всі інші витрати по утриманню житлового будинку. Після смерті ОСОБА_2 він провів його поховання, робив поминальні обіди, доглядає за могилою.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 3,8543 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, що належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 687556 від 14 квітня 2008 року

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_3 , який в установлений законом строк подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь.

Він бажає оформити свої спадкові права, проте не може цього зробити без встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

У зв`язку з чим просив встановити факт проживання його та ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2020 року в задоволенні заяви про встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , пославшись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, а також на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені ним вимоги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції безпідставно не врахував те, що заявник разом із своєю дружиною ОСОБА_4 , яка важко хворіла, переїхали на проживання до ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_5 , оскільки ті важко хворіли та потребували стороннього догляду. Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом харчувались, він піклувався про здоров`я ОСОБА_2 та його дружини, купував медикаменти. Після смерті дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_5 він з дружиною залишились проживати разом з ОСОБА_2 та до дня його смерті вели з ним спільне господарство, харчувались разом, він доглядав за ОСОБА_2 , піклувався про його здоров`я, купував медикаменти, продукти харчування, одяг; після його смерті провів поховання, робив поминальні обіди, встановив пам`ятник, доглядає за могилою.

Також вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо відсутності відмови сина спадкодавця ОСОБА_3 від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки такий висновок спростовується дослідженою в судовому засіданні нотаріально оформленою заявою ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, відсутності претензій на спадкове майно та його небажання звертатися до суду з приводу поновленого пропущеного строку для прийняття спадщини.

Заінтересована особа Скоморошківська сільська рада Оратівського району Вінницької області відзиву на апеляційну скаргу не надала.

В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити та ухвалити нове справедливе рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Скоморошківської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі, достовірні докази на підтвердження того, що заявник та померлий проживали однією сім`єю, що під час спільного проживання у них склалися усталені стосунки, притаманні сім`ї, що вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, а також мали взаємні права та обов`язки.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02 грудня 2014 року (а. с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,8543 га, що розташована на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 687556 від 14 квітня 2008 року (а. с. 16).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 12 березня 1975 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 12 березня 1975 року уклали шлюб; після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 (а. с. 10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 13 листопада 2012 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області (а. с. 13).

Згідно повідомлення Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області від 23 жовтня 2020 року № 251/01-16 в результаті перевірки архівних даних Оратівської державної нотаріальної контори виявлено, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась (а. с. 53).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62191805 від 23 жовтня 2020 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відсутня (а. с. 54).

Водночас за змістом заяви ОСОБА_3 від 07 березня 2017 року йому відомо про відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_2 ; спадщину він не прийняв, пропустив строк для прийняття спадщини та не буде звертатися до суду з приводу продовження строку для прийняття спадщини; на спадщину не претендує, просить не видавати йому свідоцтво про право на спадщину та не заперечує проти оформлення земельного паю, що належав його батькові ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 687556 від 14 квітня 2008 року, на ім`я ОСОБА_1 . Справжність підпису ОСОБА_3 у цій заяві засвідчено нотаріусом нотаріального округу міста Владімір Косолаповою Т. Ю. (а. с. 19).

Звернувшись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем більше п`яти років до відкриття спадщини, ОСОБА_1 послався на те, що з 2008 року він проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 за місцем проживання останнього; під час спільного проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, разом харчувались, він доглядав його, купував продукти харчування, одяг, медикаменти, сплачував комунальні платежі та ніс всі інші витрати по утриманню житлового будинку; після смерті ОСОБА_2 він провів його поховання, робив поминальні обіди, доглядає за могилою.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2). Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства (ч. 4).

За правилами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина 2).

Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

У пункті 21 цієї постанови роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ч. 4 ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю зі спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має пройти щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання таких осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування вимог сторін по справі і обставини, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих, достовірних доказів, які мають бути достатніми та мають відповідати вимогам статей 76-80 ЦПК України.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно довідки Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 26 березня 2018 року № 580 ОСОБА_2 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 (а. с. 21).

Із копії паспорта заявника ОСОБА_1 вбачається, що місце проживання його зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 7).

Згідно довідки Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 26 березня 2018 року № 579 ОСОБА_1 більше п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , доглядав його та допомагав вести господарство, близько спілкувався та після смерті ОСОБА_2 провів поховання, поминальні обіди і доглядає за могилою (а. с. 20).

Апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що із наданих заявником доказів неможливо встановити факт проживання його однією сім`єю із ОСОБА_2 більше п`яти років до дня відкриття спадщини, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що вони проживали однією сім`єю і під час спільного проживання у них склалися усталені стосунки притаманні сім`ї, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, а також взаємні права та обов`язки.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що доводи заявника про спільне проживання із ОСОБА_2 спростовуються, зокрема, наданою ним довідкою Скоморошківської сільської ради № 579 від 26 березня 2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 більше п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 доглядав його та допомагав вести господарство, близько спілкувався та після смерті ОСОБА_2 провів поховання, поминальні обіди і доглядає за могилою.

Зазначені у цій довідці обставини не свідчать про факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини.

Також не є доказом постійного проживання заявника однією сім`єю із ОСОБА_2 наявність у ОСОБА_1 таких документів, як свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , Державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 серії ЯЕ № 687556 та договору оренди землі № 140 від 23 квітня 2008 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що заявник і ОСОБА_2 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини чи в будь-який інший період вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, що у них був спільний бюджет, що вони разом здійснювали покупки, разом несли витрати на утримання житла, оплату комунальних послуг тощо.

Крім того, по справі встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто в період п`ятирічного строку до дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник ОСОБА_1 також у зазначений період перебував та перебуває на даний час у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Тобто і заявник ОСОБА_1 і спадкодавець ОСОБА_2 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини після смерті останнього мали інші сім`ї у визначеному законом порядку, а тому заявник не міг проживати однією сім`єю із ОСОБА_2 .

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 , оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що заявник постійно проживав однією сім`єю понад п`ять років до дня відкриття спадщини із ОСОБА_2 , що вони вели спільне господарство, вели спільний бюджет, разом здійснювали покупки, утримували будинок, сплачували вартість комунальних послуг тощо.

Доводи апеляційної скарги заявника в тому, що суд першої інстанції безпідставно не врахував те, що він разом із своєю дружиною ОСОБА_4 , яка важко хворіла, переїхали на проживання до ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_5 , оскільки ті важко хворіли та потребували стороннього догляду; що вони з ними проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом харчувались, він піклувався про здоров`я ОСОБА_2 та його дружини, купував медикаменти, а після смерті дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_5 він з дружиною залишився проживати разом з ОСОБА_2 та до дня його смерті вели з ним спільне господарство, харчувались разом, він доглядав за ОСОБА_2 , піклувався про його здоров`я, купував медикаменти, продукти харчування, одяг; після його смерті провів поховання, робив поминальні обіди, встановив пам`ятник, доглядає за могилою, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на те, що такими обставинами ОСОБА_1 не обґрунтовував подану ним до суду першої інстанції заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 та не зазначав доказів на підтвердження таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду першої інстанції щодо відсутності відмови сина спадкодавця ОСОБА_3 від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 , оскільки такий висновок спростовується дослідженою в судовому засіданні нотаріально оформленою заявою ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, відсутності претензій на спадкове майно та його небажання звертатися до суду з приводу поновленого пропущеного строку для прийняття спадщини, не заслуговують на увагу та спростовуються таким.

Частиною першою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини закінчився 30 травня 2015 року і протягом цього строку в установленому законом порядку ніхто не подав заяву про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини. Спадкова справа щодо майна померлого не заводилась.

Зазначена заявником у апеляційній скарзі нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 , копію якої він надав суду першої інстанції, у якій ОСОБА_3 зазначив, зокрема, що спадщину після смерті батька він не прийняв, на спадщину не претендує та просить не видавати йому свідоцтво про право на спадщину, датована 07 березня 2017 року, тобто поза межами встановленого статтею 1270 ЦК України строку.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні про те, що ОСОБА_3 є таким, що не прийняв спадщину у встановлений законом строк, оскільки пропустив визначений ст. 1270 ЦК України строк, а не таким, що відмовився від прийняття спадщини.

Інші доводи апеляційної скарги також правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун

Повне судове рішення складено 17 лютого 2021 року