Справа № 202/7962/20
Провадження № 2/202/982/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Луценка С.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у грудні 2020 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2018 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 310. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. На теперішній час між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Останнім часом відповідач почала влаштовувати сварки при яких ображає позивача висловлюючись на його адресу нецензурними словами, тим самим виражаючи неприязність та зневагу до нього. Також відповідач останнім часом постійно залишала приміщення квартири, у якому вона спільно мешкала з позивачем, пояснюючи це необхідністю здійснення побутових покупок, а сама при цьому була відсутня вдома по декілька годин. Крім того, після сварок відповідач залишала місце спільного проживання разом з їх малолітньою донькою, та залишалась на декілька днів у своїй родичів, погрожуючи позивачу, що позбавить його можливості спілкуватися з їх донькою. На початку грудня 2020 року відповідач забрала з приміщення квартири, в якій спільно проживала з позивачем, їх малолітню доньку та зникла в невідомому напрямку та декілька днів не виходила на зв`язок. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2020 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 19 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити та не давати строк для примирення.

Представник позивача - адвокат Луценко С.О. в судовому засіданні підтримав доводи позивача з наведених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, втім надала пояснення з приводу обґрунтування позовної заяви та зазначила, що сумісне життя з позивачем не склалось з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя, на подружні відносини, що спричинило втрату почуття любові одне до одного та призвело до розпаду сім`ї. Жодним чином у невідомому напрямку вона не зникала на кілька днів, у тому числі, разом з дитиною. Атмосфера у сім`ї з кожним днем ставала все більш напружена, тому, з метою того, щоб не травмувалася психіка дитини, вона на кілька днів поїхала із дитиною проживати до родичів, надавши їй та позивачу час обдумати їх подальші дії стосовно спільного проживання та шлюбу в цілому, про що позивачу було відомо. Змогу спілкуватися з дитиною він мав тоді, та має на теперішній час, оскільки не дивлячись на припинення наших відносин, він є батьком дитини. На даний час шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер та подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливе, сім`я розпалась і відновити її не видається можливим. Після розірвання шлюбу відповідач просила її прізвище не змінювати.

Представник відповідача - адвокат Рись Н.Ю. в судовому засіданні підтримала доводи відповідача з наведених у поясненні підстав.

Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22 червня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 »), уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис за № 310, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін.

Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Керуючись ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 141 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 червня 2018року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 310 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 22 лютого 2021 року.

Суддя Л.П. Слюсар