10 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Єфремової О.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської Ради, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської Ради, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина за законом у вигляді: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та магазину, який розташований по АДРЕСА_2 . Позивач після смерті матері протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, проте оформити спадкове майно не має можливості з причини втрати правових документів на спадкове майно, тому йому було рекомендовано звернутися до суду з питання щодо оформлення права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Позивач до суду не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та прохає задовольнити в повному обсязі
Представник відповідача Запорізької міської Ради до суду не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, на адресу суду надійшов відзив, про розгляд справи у їх відсутності, заперечень не мають, просить суд розглянути справу без її участі у суді та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. До суду надано заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без участі їх представника. Заперечення до позовної заяви відсутні.
Під час судового розгляду судом були вчинені такі процесуальні дії.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2020 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на «06» січня 2021 року, встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті справи.
Також, цією ж ухвалою було задоволено клопотання позивача та витребувано від Запорізької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та витребувано інформацію від ТОВ ЗМБТІ щодо належності ОСОБА_2 нерухомого майна.
01 лютого 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судове засідання по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного:
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Веселівською сільською радою Запорізького району Запорізької області 08.01.2010 року, актовий запис № 02, серія НОМЕР_1 .
Згідно наданих на адресу суду відповідей від ТОВ ЗМБТІ від 22 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 належить нерухоме майно у вигляді: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_3 від 29.12.1996 року, яке видане «Запорізьким виробничим алюмінієвим комбінатом» та магазин, який розташований по АДРЕСА_2 , який належав на праві власності на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в Запорізькій Товарній Біржі «Гілея» за р. № 26 від 01.12.2000 року.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом. Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, за заявою позивача, яку ним подано у передбачений законом строк, відкрита спадкова справа № 204/2010, копія якою надійшла на адресу суду.
Згідно до спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна, яке залишилося після смерті його матері та згідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на видачу свідоцтва про право на спадщину законом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та магазину, який розташований по АДРЕСА_2 , позивачу відмовлено у видачі свідоцтва з причини відсутності правових документів на спадкове майно, тому рекомендовано звернутися до суду за оформленням своїх спадкових прав на спадщину.
Судом встановлено, що реалізовуючи свої спадкові права позивач після смерті матері прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , наслідком чого заведена спадкова справа.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню та вважаються встановленими.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.
Таким чином, як вбачається з матеріалів спадкової справи позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем після смерті матері.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до глави 10 п. 4.15 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна". Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Прийнявши спадщину після смерті матері позивач, як єдиний спадкоємець, у позасудовому порядку не має можливості її отримати, оскільки згідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 76-82, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської Ради, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на магазин по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його складення.

Суддя В.В. Калюжна