Справа № 368/172/21
Рішення

Іменем України

"06" квітня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Балацька В.В.

За участі сторін:

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стгнення аліментів на утримання дітей та звільнення заборгованості по сплаті аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.03.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стгнення аліментів на утримання дітей та звільнення заборгованості по сплаті аліментів, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Припинити з 07 лютого 2019 року стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідною віку, починаючи 07 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття, - за судовим наказом Кагарлицького районного суду Київської області від 21 лютого 2019 року у справі №368/169/19.

Відкликати з 07 лютого 2019 року судовий наказ справі №368/169/19, виданий Кагарлицьким районним судом Київської області 21 лютого 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для цигини відповідного віку, починаючи 07 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття, з примусового виконання Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обгрунтовує наступними обставинами справи, та нормами права:

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26.03.2019 р. було розірвано шлюб між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач), в якому вони перебували з 06.07.2006 року.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають спільних дітей, а саме:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом від 21.02.2019 року з Позивача було стягнуто аліменти на користь Відповідача на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитинг в дповідного віку на кожну дитину, починаючи з моменту звернення з заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості по аліментах від 19.02.2021 р. № 3055, станом на 30.04.2019 р. заборгованість позивача по аліментах складає 58662,79 грн.

Проте, Позивач вважає, що підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 відсутні, оскільки спільна з Відповідачем дочка проживає з Позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідками з виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 19 та № 24, які додані до цієї заяви.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181Сімейного кодексу України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину має той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, спільна з Відповідачем дочка ОСОБА_6 проживає з Позивачем та фактично знаходяться на його утриманні, проте з Позивача продовжують стягнуватись аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 на користь Відповідача. Наведене суперечить вказаним вище положенням сімейного законодавств та не зідповідає принципу рівності прав і обов`язків батьків щодо своїх дітей.

Згідно з ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідай присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналіз даних положень чинного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право того з батьків, з яким проживає дитина на отримання аліментів на утримання спільних дітей. Відтак саме з місцем проживання дитини закон пов`язує можливість стягнення аліментів на утримання дітей.

Статтею 273 Цивільного процесуального кодексу надано право того з батьків, з якого стягуються аліменти на утримання дітей, звернутися до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів у випадку, коли підстави для такого стягнення, які існували на момент ухвалення відповідного судового рішення, відсутні.

Зважаючи на зазначене, Позивач вказує на наявність підстав для припинення стягнення з нього аліментів на утримання доки ОСОБА_6 на користь Відповідача, а саме того, що дочка з 2008 року і по даний час проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Таким чином, стягнення з Позивача аліментів на користь Відповідача суперечить підставам їх встановлення та принципу рівності прав і обов`язків батьків щодо своїх дітей.

Керуючись ст. ст. 180-182, ст. 197 Сімейного кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 174, 175. 273 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

02.03.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

11.03.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 05.04.2021 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 05.04.2021 року, позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, обгрунтовував свою позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом викладені вище.

Позивач ОСОБА_1 просив суд нге стягувати з відповідачки на його користь судові витрати, так як він не бажає їх стягувати, та просить залишити за ним.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 05.04.2021 року, відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти існування тих обставин, що викладені в мотивувальній частині позовної заяви позивача (а саме, - не заперечувала про ту обставину, що одна із неповнолітніх дітей, а саме, - ОСОБА_4 , 2005 року народження, - постійно проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні).

Позивачці в судовому засіданні роз`яснено процесуальні наслідки визнання позову, які їй зрозумілі, проте, - підтримала позов в повному обсязі.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши позивача, який позов підтримав, вислухавши відповідачку, яка позов визнала в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно, враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному місці застосоване загальне право підсудності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродлженець село Шпендівка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 24 березня 2000 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованрий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка село Анастасівка Новобузського району Миколаївської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 07 вересня 2006 року Корсунь Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір між сторонами виник щодо стягнення аліментів, зокрема, - за наступних обставин.

В свій час сторони по справі, - ОСОБА_1 (позивач), та ОСОБА_2 (відповідачка) перебували в зареєстрованому шлюбі.

Даний факт підтверджується рішенням Кагарлицького районгного суду Київської області від 26 березня 2019 року у справі № 368/227/19, провадження № 2/368/283/19, та копія якого міститься в матеріалах справи.

Вищевказаним рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають спільних дітей, а саме:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом від 21.02.2019 року (справа № 368/169/19) з Позивача ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь Відповідача ОСОБА_2 на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з моменту звернення з заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості по аліментах від 19.02.2021 р. № 3055, яка видана 19.02.2021 року Кагарлицьким РВДВС, станом на 19.02.2021 р. заборгованість позивача по аліментах складає 58662,79 грн.

Проте, з огляду на матеріали справи та пояснення відповідача ОСОБА_2 , суд вважає, що підстав для стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, в тому розмірі, які вказані в судовому заказі, - відсутні, оскільки, як достеменно встановлено судом в судовому засіданні, - дочка ОСОБА_4 , 2005 року народження, - з 06.02.2008 року та по даний час постійно проживає з Позивачем ОСОБА_1 , та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідками № 240 та № 24, які видані 12.07.2019 року та 11.02.2021 року виконавчим комітетом Шпендівської сілдьської ради Кагарлитцького району Київської області та виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, та які містяться в матеріалах справи.

З огляду на зміст вищевказаних довідок, судом в судовому засіданні достеменно встановлено, що неповнолітня дитина, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - постійно проживає з позивачем ОСОБА_1 з 2008 року, та перебуває на повному утриманні позивача ОСОБА_1 .

Також даний факт підтверджено і відповідачкою ОСОБА_2 в судовому засіданні, яка не заперечувала того факету, що дитина, - ОСОБА_5 , - з 2008 року постійно проживає з батьком, - позивачем по справі, та, відповідно, - дана дитина постійно перебуває на його утриманні.

З огляду на вищевказаний факт позивачка не заперечує проти задоволення позову.

З огляду на принцип справедливості та законності, суд вважає задовольнити даний позов, адже позивач весь час мав на утриманні одну доньку, яка проживала з ним, а позивачка мала на утриманні іншу доньку, яка, в свою чергу, - перебувала на утриманні відповідачки, окрім того, - позивач в міру своїх можливостей також надавав допомогу на туримання тієї доньки, яка проживала з матір`ю, - відповідачкою по справі, хоча також мав право стягувати з відповідачки кошти на туримання доньки, яка проживала з ним. Застосування норма права щодо даного спору:

Положеннями ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно, аналізуючи вищевказані норми сімейного права, суд приходить до висновку, що аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз ч. 2 ст. 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину має той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, спільна з Відповідачем дочка, - ОСОБА_6 , - проживає з Позивачем та фактично знаходяться на його утриманні з 2008 року, тобто, - задовго до моменту видання судового наказу (21.02.2019 року), проте з Позивача продовжують стягнуватись аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 на користь Відповідача.

Факт стягнення з відповідача аліментів суперечить вказаним вище положенням сімейного законодавства та не відповідає принципу рівності прав і обов`язків батьків щодо своїх дітей, що в свою чергу, - надає підстави суду для задоволення даного позову.

Згідно з ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідай присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Статтею 273 Цивільного процесуального кодексу надано право того з батьків, з якого стягуються аліменти на утримання дітей, звернутися до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів у випадку, коли підстави для такого стягнення, які існували на момент ухвалення відповідного судового рішення, відсутні.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - в судовому засіданні, - підтвердилися;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - обов`язок батька, матері утримувати свою неповнолітню дитину;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 2 ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18 «Щодо визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини» ст.ст. 2, 3, 7, 15, 18, 21, 27, 75, 77, 79, 80, 84, 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 191 СК України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачем ОСОБА_1 ;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 180 - 182, ст. 197 Сімейного кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кагарлицький районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стгнення аліментів на утримання дітей та звільнення заборгованості по сплаті аліментів, - задовольнити.

Припинити з 07 лютого 2019 року стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на родження та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з моменту звернення із даною заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Судовий наказ від 21 лютого 2019 року (справа № 368/169/19), - відкликати з 07.02.2019 року з Кагарлицького районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - для приєднання до матеріалів справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.