РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021

м. Одеса

Справа № 522/2512/21

Провадження № 2/522/5498/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Кріль Х.С.,

секретаря судового засідання - Насарая А.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2021 до суду надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 .

З урахуванням заяви від 29.03.2021 про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02.09.2013 у розмірі 15 263,54 грн.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02.09.2013. При підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено 02.09.2013 початковий кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., для користування яким видано кредитні картки. Отримавши кредитні кошти, не виконувала зобов`язання щодо їх повернення, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13.01.2021 становить 16548,14 грн., а з урахуванням часткової сплати після звернення до суду 15263,54 грн.

Позивач просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Зазначила, що в 2013 році отримала кредитні кошти. Спочатку на карту було надано 5000 грн., потім збільшено до 8000 грн. без її відома. Хоча користувалась коштами і поступово частково сплачувала. Вважає розрахунок банку неправильним так як він включає розрахунки по всіх чотирьох картках. Потім кредитний ліміт був встановлений у розмірі 9000 грн., а борг став 30000 грн. Як це відбулось невідомо, оскільки рух коштів по карті універсальній містить лише зарахування коштів споживачем, а з 01.09.2017 руху коштів по цій карті не було.

У судове засідання відповідач не з`явилась, хоча повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 02.09.2013 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою отримала кредитний ліміт на кредитну карту.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), Про актуалізацію Умов і правил надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписувала.

Відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку 02.09.2013.

02.09.2013 встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. Надалі розмір кредитного ліміту збільшився та 15.02.2017 становив 9500 грн., після чого зменшився та 04.12.2018 становив 0,00 грн.

Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором ОСОБА_1 було надано чотири кредитні картки з терміном: 02.09.2013 по 08/2016; 17.12.2015 по 12/2019; 22.06.2016 по 12/19; 24.12.2019 по 11/2023.

За розрахунками АТ КБ "Приватбанк" заборгованість та оплата за договором від 02.09.2013 становила:

з 02.09.2013 по 31.05.2015 (заборгованість за кредитом 7268,06 грн., заборгованість за процентами 243 грн., всього 7551,06 грн.);

з 01.06.2015 по 30.09.2019 (погашено заборгованість за тілом кредиту 59349,86 грн., погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту 19291,68 грн., погашено заборгованість по пені 1300 грн., тому заборгованість за простроченим тілом кредиту 27012,83 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 1599,84 грн., всього борг 28612,67 грн.);

з 01.10.2019 по 13.01.2021 (погашено заборгованість за тілом кредиту 11414,24 грн., погашено заборгованість по нарахованим відсоткам 12,65 грн., погашено заборгованість по простроченим відсоткам 16364,36 грн., тому заборгованість за простроченим тілом кредиту 16548,14 грн.).

Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 15.01.2021 становила 16548,14 грн., остання операція 08.12.2020, а станом на 29.03.2021 - 15263,54 грн.

Відповідач заперечувала наявність заборгованості з тих підстав, що на її думку, нею сплачено значно більше коштів, ніж отримано в кредит і жодних умов про терміни повернення кредиту, розміри процентної ставки, штрафних санкцій, комісій на суму кредиту з нею не погоджено.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оформила Заяву про надання їй АТ КБ «Приватбанк» кредитної карти з кредитним лімітом.

В Заяві, підписаній сторонами, не визначався розмір відсотків за користування кредитом, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк заявляє, що заборгованість становить 15263,54 грн. (прострочене тіло кредиту). Обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, банк посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua (згідно з якими обслуговується відповідач), як невід`ємну частину спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/), що наявні в матеріалах справи, визначені у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що ці документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), розміру і порядку їх нарахування.

Крім цього, роздруківка із сайту позивача, на переконання суду, не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування і не спростовано банком під час розгляду справи.

Відтак, у даному випадку також неможливо застосувати до цих правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За наведених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

З огляду на те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, і, таким чином, не містить належного підтвердження повідомлення відповідача (позичальника) про умови кредитного договору, тому такий витяг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, і позичальнику належним чином повідомлено про умови кредитування.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

За таких обставин, боргові зобов`язання, які нараховані банком на підставі Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, є безпідставними.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) до неї включав складові його повної вартості. З виписки по рахунку про заборгованість вбачається, що до боргу по простроченому тілу кредиту банк нараховував та включав відсотки за користування кредитом за ставкою 2,9 % та 3. 6%, списання відсотків за кредитним лімітом, пеню, штраф.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 02.09.2013 процентна ставка не зазначена, не зазначено і розмір кредитних коштів, які надаються у користування позичальнику.

З розрахунку банку вбачається, що ним змінювалася процентна ставка в сторону збільшення у певні періоди.

За таких обставин, боргові зобов`язання, які нараховані банком на підставі Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, є безпідставними. З виписки по рахунку про заборгованість вбачається, що до боргу по простроченому тілу кредиту банк нараховував та включав відсотки за користування кредитом, пеню. Зважаючи на те, що їх нарахування не обумовлено сторонами, такі безпідставно включено до боргу за простроченим тілом кредиту.

Також у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

У той же час із наданого розрахунку заборгованості та виписки руху коштів по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та повертала кредит. Рух цих операцій включає період з 02.09.2013 по 08.12.2020 та з 24.01.2021 по 18.02.2021.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання.

При цьому кредитор має довести існування заборгованості, а відповідач у разі не згоди з розміром заборгованості, про стягнення якої заявив кредитор, - спростувати її повністю або частково.

Доведення заявлених вимог є процесуальним обов`язком позивача, а заперечень на позов - відповідача.

Банк, пред`являючи вимоги про сплату заборгованості, просить, у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, до якого ним включено також самостійно обраховані та списані відсотки та інші платежі, стягнути з відповідача й інші самостійно розраховані ним суми.

Відповідно до виписки за договором № б/н станом на 15.01.2021 відповідачем у період з 02.09.2013 по 29.03.2021 витрачено кредитні кошти в розмірі 80 786,40 грн. Водночас за той самий період відповідач внесла на картку 125 151,06 грн., що перевищує розмір отриманих кредитних коштів.

З копії виписки АТ КБ "ПриватБанк" за договором вбачається здійснення автоматичного списання нарахованих відсотків, комісії, та штрафів позивачем шляхом збільшення суми боргу та віднесення їх до тіла кредиту, яке й банк просить стягнути.

Суми погашення заборгованості вбачаються та підтверджуються розрахунками здійсненими АТ КБ "Приватбанк":

з 02.09.2013 по 31.05.2015 (заборгованість за кредитом 7 268,06 грн., заборгованість за процентами 243 грн., всього 7 551,06 грн.);

з 01.06.2015 по 30.09.2019 (погашено заборгованість за тілом кредиту 59 349,86 грн., погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту 19 291,68 грн., погашено заборгованість по пені 1 300 грн., тому заборгованість за простроченим тілом кредиту 27012,83 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 1599,84 грн., всього борг 28612,67 грн.);

з 01.10.2019 по 13.01.2021 (погашено заборгованість за тілом кредиту 11 414,24 грн., погашено заборгованість по нарахованим відсоткам 12,65 грн., погашено заборгованість по простроченим відсоткам 16364,36 грн., тому заборгованість за простроченим тілом кредиту 16548,14 грн.).

Сума заборгованості по тілу кредиту, в тому числі простроченому тілу кредиту, позивачем збільшена за рахунок відсотків погашених за рахунок кредиту, розмір яких становить 15 263,54 грн. Суд вважає, що позивач безпідставно включив до суми заборгованості за простроченим тілом кредиту, окрім сум витрачених коштів, ще й відсотки за користування кредитом та вирішив назвати це тілом кредиту. Крім того, як встановлено судом, кошти витрачені на власні потреби відповідач добровільно внесла на картку у повному обсязі, що є більшим суми боргу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на результат вирішення спору, відповідно до ст. 144 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 200, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.06.2021.

Суддя Х.С. Кріль