ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 червня 2021 року

м. Харків

справа № 646/1070/20

провадження № 22-ц/818/626/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Гришиної А.О.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2020 року в складі судді Янцовської Т.М.,

у с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі- ТОВ «Кредитні ініціативи»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович (далі приватний виконавець ВОХО Бабенко Д.А.) , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович (далі приватний нотаріус Київського МНО Михайленко С.А.), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 18 березня 2008 року між нею та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») укладено кредитний договір №1-6733Ф-08, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 180 000 доларів США строком до 04 березня 2018 року.

В цей же день з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором укладено договір іпотеки, предметом якого є вбудоване нежитлове приміщення № 2 загальною площею 267,90 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення, за якими до останнього перейшли права вимоги за вказаними договорами.

14 лютого 2020 року вона отримала повідомлення приватного виконавця ВОХО Бабенко Д.А. про результати оцінки майна від 21 січня 2020 року, проведеної в межах виконавчого провадження №60764033, відкритого на підставі виконавчого напису від 12 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Михайленко С.А., яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №5-6/ЗЗф-08.

Вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки сума, вказана нотаріусом, не є безспірною. На час вчинення виконавчого напису між сторонами існував судовий спір, заборгованість, в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки не є безспірною, що виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Також, виконавчий напис вчинено з пропуском строку звернення до нотаріуса для вчинення зазначеної дії, оскільки відповідач шляхом звернення до суду з позовом у 2013 році змінив умови і строк дії кредитного договору.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис, вчинений 12 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського МНО Михайленко С.А. за реєстровим № 2577, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №5-6/ЗЗф-08 від 18 березня 2008 року, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 267,90 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості, в рахунок погашення якої було вчинено виконавчий напис. Наявність судового спору між кредитором та боржником про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує безспірність заборгованості та не виключає можливості вчинення виконавчого напису, отже, не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

07 жовтні 2020 року ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час вчинення виконавчого напису судове провадження за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки не завершено, між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено неправомірно. Позивачка не отримувала повідомлення - письмової вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, докази направлення такої вимоги відсутні, що свідчить про порушення порядку вчинення вказаної нотаріальної дії. Виконавчий напис містить тільки загальний розмір заборгованості без зазначення її складових. Рішення суду першої інстанції ухвалено без дослідження доказів, які мають значення для вирішення справи, оскільки зазначені докази не були надані нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Інші учасники справи рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 18 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Промінвестбанк» укладено кредитний договір № 1-6/33Ф-08, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 180 000 доларів США строком до 04 березня 2018 року зі сплатою відсотків в порядку та на умовах, визначених кредитним договором (а. с. 8-9) .

Цього ж дня укладений іпотечний договір, предметом якого є нежитлове приміщення № 2 на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового приміщення, загальною площею 267,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 37-40).

12 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського МНО Михайленко С.А. вчинено виконавчий напис № 2577, яким звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за період з 12 жовтня 2018 року по 11 жовтня 2019 року у розмірі 167440, 34 доларів США (а. с. 7).

Постановою приватного виконавця ВОХО Бабенка Д.А. від 02 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1-6/33Ф-08 від 18 березня 2008 року, яка станом на 30 червня 2013 року складається з: заборгованості за кредитом - 1 338 350,63 грн, заборгованості за відсотками - 448 374,61 грн, пені - 31 976 грн, а всього - 1 818 701,24 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване нежитлове приміщення № 2 на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку, загальною площею 267,90 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні Ініціативи» за кредитним договором № 1-6/33Ф-08 від 18 березня 2008 року, яка станом на 30 червня 2013 року складається з: заборгованості за кредитом - 1 338 350,63 грн, заборгованості за відсотками - 448 374,61 грн, пені - 31 976 грн, а всього - 1 818 701,24 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване нежитлове приміщення № 2 на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку, загальною площею 267,90 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27 червня 2017 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року змінено у частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки, та зазначено початкову ціну не нижче 1 014 670 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2020 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року у незміненій апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 червня 2017 року залишено без змін (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87985040).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.

Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, ТОВ «Кредитні ініціативи» просив задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання боржником умов кредитного договору за період за період з 12 жовтня 2018 року по 11 жовтня 2019 року, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 167440,34 доларів США. Однак, вимоги про стягнення заборгованості за період за період з 12 жовтня 2018 року по 11 жовтня 2019 року є безпідставними, оскільки право ТОВ «Кредитні ініціативи» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося внаслідок звернення до суду у 2013 році.

Враховуючи наведе, нарахована ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість не є безспірною, оскільки відповідно до виконавчого напису було звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за період з 12 жовтня 2018 року по 11 жовтня 2019 року, зокрема проценти за користування кредитними коштами та пеню, що нараховані банком після зміни строку виконання зобов`язання. Наведене є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом наведених положень процесуального закону, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви 840,80 грн (а. с. 1), заяви про забезпечення позову 420,40 грн (а. с. 47), апеляційної скарги 1266,00 грн (а. с. 115).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у 2020 році, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2020 року.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік») розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час станом на 01 січня 2020 року становив 2102 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої цієї статті становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання апеляційної скарги становить 1261,20 грн саме ця сума має бути врахована при вирішені питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки позов та апеляційну скаргу задоволено, з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 2522,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем за реєстровим №2577 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №5-6/ЗЗф-08 від 18 березня 2008 року, а саме - нежитлове приміщення на першому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку загальною площею 267,90 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, місто Київ, вулиця Вікентія Хвойки, будинок 21, ідентифікаційний код юридичної особи 35326253) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Кіровським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 11 лютого 1991 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) 2522,40 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять дві грн 40 коп.) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина