Справа № 2-1126/11
Провадження № 2-р/638/12/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Щепіхіної В. В.

за участю секретаря Шевченко І. В.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про роз`яснення судового рішення Дзержинського районного суду від 20.01.2011 у цивільній справі №2-1126/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування заяви представник ОСОБА_2 , адвокат Янцеловський М. М., посилається на те, що при ухваленні рішення в другому абзаці резолютивної частини суд допустив неточності, які можливо виправити лише шляхом роз`яснення судового рішення. Так, в описовій частині рішення вказано: «Судом встановлено, що 16.10.2008 року, відповідач за договором позики, який підтверджується письмово, отримав у позивача суму еквівалентну 9000 дол. США, що дорівнює 44460,00 грн. та повинен був повернути вказану суму в строк до 20.04.2009 року, але на теперішній час борг не повернув». Разом з цим, в резолютивній частині рішення зобов`язано стягнути з відповідача суму заборгованості лише в гривні, без посилань на суму заборгованості, що є еквівалентом в доларах США. Оскільки і в мотивувальній частині позовної заяви і в описовій частині рішення зазначено, що позовні вимоги по даній справі стосуються стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики від 16.10.2008 року в розмірі, що еквівалентно сумі 9000 дол. США, виникла необхідність в роз`ясненні рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2011 року. Заявник просить суд роз`яснити, що стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає сума боргу в розмірі 9000 дол.США, що є грошовим еквівалентом з врахуванням інфляційних витрат 48275,00 грн.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, викладені в заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач (боржник) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки в суд не повідомив.

На підставі частини 3 статті 271 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї документами, дослідивши матеріали справи №2-1126/11, заслухавши позицію представника заявника, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2011 у цивільній справі №2-1126/11 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто на користь ОСОБА_2 суму боргу з врахуванням інфляційних витрат - 48275 грн., 3% річних 1556 грн., судовий збір 500 грн., витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи- 120 грн.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року ОСОБА_2 видано дублікати виконавчих листів по цивільній справі №2-1126/11 та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів, які видані відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2011.

У відповідності до частини 1, 2 статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Отже, в силу приписів ст.271 ЦПК України строк для звернення з заявою про роз`яснення судового рішення заявником не пропущений.

Відповідно до роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

В своїй заяві ОСОБА_2 зазначає, що ефективним захистом його майнових прав буде роз`яснення рішення в частині стягнення грошових коштів саме в розмірі 9000 доларів США, що є грошовим еквівалентом 44 460,00 грн. за курсом валюти станом на момент прийняття судом рішення. Проте, в прохальній частині заяві пропонує суду роз`яснити, що стягненню з ОСОБА_3 но користь ОСОБА_2 підлягає сума боргу в розмірі 9000 доларів США, що є грошовим еквівалентом з врахуванням інфляційних витрат 48 275,00 грн.

З такими доводами заявника суд не може погодитися. По-перше, грошове зобов`язання (сума позики) визначено в національній валюті гривні у розмірі 44 460 грн., а грошовий еквівалент в договорі позики між сторонами визначений в іноземній валюті (доларах США) у розмірі 9000 доларів США.

І саме на суму грошового зобов`язання, зазначеного у гривні, позивачем було нараховано та стягнуто судом 3% річних у розмірі 1556 грн. та інфляційна складова, яка разом з сумою боргу склала розмір 48275 грн., разом судом стягнуто 49832,04 грн.

У висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 07.07.2020 року по справі №296/10217/15-ц, зазначено наступне.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Проте, ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом, в його прохальній частині просив стягнути на його користь лише суму боргу, виражену в національній валюті гривні, без визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд, при ухваленні рішення за вищезазначеним позовом, діяв в межах заявлених позивачем вимог, тому неточностей, про які зазначає заявник, судом не допущено.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Посилання заявника на висновки Великої Палати Верховного суду у постанові від 16.01.2019 року по справі №373/2054/16-ц суд не бере до уваги, оскільки вони зроблені по справі, де розглядався спір з приводу договору позики з грошовим зобов`язанням, вираженим в іноземній валюті (доларах США), без визначення грошового еквіваленту взагалі. З цього ж приводу і не враховуються висновки Великої Палати ВС у постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, на які посилається заявник.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення у справі №2-1126/11.

Керуючись ст.271 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Дзержинського районного суду від 20.01.2011 у цивільній справі №2-1126/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя В.В. Щепіхіна