ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1580/19

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/370/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Ніжинська міська рада, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2020 року (повний текст рішення складено 21 грудня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ніжинської міської ради, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Ніжинської міської ради, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (далі по тексту - АТ «Українська залізниця») про визнання за кожним із позивачів права власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовували тим, що з 1996 року з усного дозволу керівника пункту технічного обслуговування вагонів ст. Ніжин вони проживають в даному будинку, здійснюють його ремонт, а з 2001 року - сплачують комунальні платежі за постачання електроенергії та телефонного зв`язку. Власник або балансоутримувач будинку на сьогоднішній день відсутній. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, знаходиться в смузі відведення Регіональної філії Південно-Західної залізниці. Безперервність, добросовісність, відкритість володіння спірним будинком понад 10 років (з 2001 року) дає їм право заявити вимогу про визнання права власності на нього за набувальною давністю, що узгоджується із ст. 344 ЦК України.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ніжинської міської ради, АТ «Українська залізниця» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачами дотримані всі умови, передбачені ст. 344 ЦПК України, а саме: законність об`єкту володіння, добросовісність, відкритість, давність володіння та його безперервність.

Заявник наголошує, що наданими доказами, поясненнями позивачів та показаннями свідків встановлено, що нерухоме майно використовується добросовісно, відкрито та безперервно позивачами для проживання більше 10 років, юридичного власника спірного будинку немає.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання за ними права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав, передбачених ст. 344 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним, зважаючи на наступне.

Судом у справі встановлено, що рішенням Ніжинської міської ради ХІХ сесії V скликання від 28.03.2007 комплексу будівель вагонників Київського парку вагонного депо «Дарниця» ДТГО «Південно-Західна залізниця» присвоєно адресу - м. Ніжин, вул. Добролюбова, 29 (т. 1 а.с. 12-13).

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано об`єкт нерухомого майна - реєстраційний номер 104, а саме: нежитлова будівля, літер «А»; будівля оглядачів вагонів, літер А, площа 184,1 кв.м; прибудова, літер а, площа 7,6 кв.м; прибудова літер а1, площа 18,4 кв.м; підвал літер Цн, площа 194,0 кв.м; ганок літер а2; ганок, літер а3; будівля майстерні пункту технічного обслуговування, літер Б, площа 142,3 кв.м; прибудова, літер б, площа 7,9 кв.м; прибудова, літер б1, площа 7,9 кв.м; оглядова яма, літер я, вбиральня, літер У; зливна яма, літер я. Вказані нежитлові будівлі є об`єктами державної власності, власник - ПАТ «Українська залізниця», дата державної реєстрації 16.11.2018 (т. 1 а.с. 192).

Листом від 19.12.2018 за № НГК-16/Ю-1524 Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» повідомила ОСОБА_2 , що згідно з інформацією автоматизованої системи з управління майновими та земельними ресурсами (АСМК) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будівля та інші об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , обліковуються на балансі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця», а саме будівля оглядачів вагонів та будівля майстерні пункту технічного обслуговування знаходяться на балансі виробничого підрозділу експлуатаційно-ремонтне вагонне депо Конотоп (т. 1 а.с. 14,16).

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЧН № 002773, виданого 09.07.1999, Ніжинському пункту технічного обслуговування вагонів вагонного депо «Дарниця» Південно-Західної залізниці м. Ніжин як землекористувачу надано у постійне користування 0,8371 га землі для виробничих цілей, відповідно до рішення Ніжинської міської Ради народних депутатів від 17.06.1999 № 216 (т. 1 а.с. 76-77).

За користування землею ДТГО «Південно-Західна залізниця» сплачується земельний податок (т. 1 а.с. 78-82).

Згідно інформації від 28.12.2018 за № 29-25-0.172-1264/119-18 Міськрайонного управління у Ніжинському районі та м. Ніжині ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, наданої на адвокатський запит, земельна ділянка по АДРЕСА_1 , знаходиться у смузі відведення Регіональної філії Південно-Західної залізниці АТ «Укрзалізниця» (т. 1 а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 17.03.1982 (а.с. 10-11).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 з 14.06.2006 (а.с. 8-9).

Позивачами на підтвердження сплати комунальних послуг за спірною адресою надано довідку виробничого підрозділу Ніжинської дистанції сигналізації та зв`язку Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» від 09.08.2018 про те, що абонент місцевої мережі ст. Ніжин ОСОБА_2 отримує послуги телефонного зв`язку згідно з договором № 431 від 04.01.2003 з січня 2003 року та довідки Філії «Енергозбут» виробничого структурного підрозділу «Київське регіональне відділення» ПАТ «Українська залізниця» від 23.08.2019 про те, що ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії з 2001 року за адресою м. Ніжин, льодопункт, а ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії з 2001 року за адресою: м. Ніжин, приміщення ГО (т. 1 а.с. 18-20).

16.11.2018 комісією, створеною за розпорядженням Ніжинського міського голови від 01.11.2018 № 262, складено акт про те, що з метою встановлення факту проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у будівлі комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , комісією був здійснений виїзд за даною адресою.

На місці було встановлено, що у будівлі, зазначеній заявником ОСОБА_3 , в окремих її частинах перебували дві особи - ОСОБА_4 , 1958 р.н. (зареєстрований у с. Володькова Дівиця Носівського району), та ОСОБА_5 , 1974 р.н. (зареєстрована по АДРЕСА_4 ), які, з їх слів, пояснили, що проживають у зазначеній будівлі зі своїми родинами: ОСОБА_4 з ОСОБА_1 , 1960 р.н. (зареєстрована у с. Ніжинське Ніжинського району) та ОСОБА_5 з двома дітьми - учнями ЗОШ № 17 (зареєстровані по АДРЕСА_4 ) та чоловіком, зареєстрованим по АДРЕСА_5 .

Правовстановлюючих документів як на цю будівлю, так і на земельну ділянку жодна з родин не надала. Ні будівля, ні земельна ділянка не перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Ніжина, у зв`язку із чим повноваження щодо розпорядження ними у Ніжинської міської ради, її виконавчого комітету та міського голови відсутні (т. 1 а.с. 21-22)

У 2019 році ОСОБА_2 неодноразово звертався через особистий прийом та із заявами від 29.10.2019, 19.11.2019 і 02.12.2019 до Ніжинської міської ради, Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та народного депутата України з питання щодо переведення приміщення за адресою: АДРЕСА_1 із нежитлового в житлове (т. 1 а.с. 160-164).

За результатами особистого прийому ОСОБА_2 . Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» листом від 09.12.2019 №НАС-16/70-28 повідомила, що повноваження стосовно прийняття рішень щодо переведення приміщення з нежитлового в житлове у філії відсутні. На балансі філії за адресою АДРЕСА_1 нежитлових приміщень, які використовуються як житлові, не обліковується; земельна ділянка, на якій розташовані будівлі по вказаній вулиці відноситься до земель залізниці. Всі об`єкти нерухомого майна використовуються у виробничій діяльності структурних підрозділів регіональної філії «Південно-Західна залізниця», мають відповідну технічну документацію, свідоцтво про право власності та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за АТ «Українська залізниця» (т. 1 а.с. 185-186).

Відповідь аналогічного змісту була надана Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» і Ніжинській міській раді (т. 1 а.с. 187).

Листами від 24.12.2019 № ЦЦЮ-14/31 та від 16.01.2020 № ЦЦУП-9/47, адресованими ОСОБА_2 та Ніжинській міській раді, АТ «Укрзалізниця» повідомила, що нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1 , віднесені до статутного капіталу товариства, використовуються у виробничій діяльності структурних підрозділів регіональної філії «Південно-Західна залізниця», мають відповідну технічну документацію, свідоцтво про право власності та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за товариством, земельна ділянка, на якій розташовані будівлі відноситься до земель товариства та останнє не має права безоплатно передавати майно, внесене до його статутного капіталу, іншим юридичним особам чи громадянам, крім передбачених законом випадків (т. 1 а.с. 184, 188).

Аналогічного змісту відповідь ОСОБА_2 була надана Міністерством інфраструктури України листом від 26.12.2019 № 15004/47/10-19 (т. 1 а.с. 191).

У листах Департамент майнової політики АТ «Українська залізниця» від 26.06.2020 № ЦКМ-14/269 та від 30.06.2020 № ЦД-13/11 зазначив, що будинок, який використовується для житлових потреб сімей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , на балансі залізниці не обліковується; правовстановлюючі документи на нерухомість та право користування земельною ділянкою у мешканців відсутні. Житловий будинок підключений до електричних мереж (договір з містом), водопостачання, телефонний зв`язок та інтернет (договори із залізницею). Будівля приміщення пункту технічного огляду вагонників не є об`єктом виробничого призначення і не відноситься до таких, що можуть передаватись в комунальну власність згідно з Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». (т. 1 а.с. 223, 224).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно зі статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та на відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строку безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі N 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Судом першої інстанції встановлено, що комплексу будівель вагонників Київського парку вагонного депо «Дарниця ДТГО «Південно-Західна залізниця» присвоєно адресу м. Ніжин, вул. Добролюбова, 29, земельна ділянка за зазначеною адресою знаходиться в смузі відведення Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця». Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 на праві власності за ПАТ «Українська залізниця» зареєстровані нежитлові будівлі - нежитлова будівля, будівля оглядачів вагонів та будівля майстерні пункту технічного обслуговування.

Будь-яка житлова будівля за вказаною адресою не зареєстрована. Інформації про наявність житлового будинку за вказаною адресою матеріали справи не містять.

Районний суд вірно встановив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження віднесення спірного об`єкту нерухомості до статусу житлового будинку, а також його належності на праві власності Ніжинській міській раді.

Крім того, в обґрунтування позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилались на надання ним спірних приміщень для проживання під час трудових відносин за усним дозволом керівника пункту технічного обслуговування вагонів ст. Ніжин, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зробив обґрунтований висновок про те, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про добросовісність, відкритість та безперервність володіння та користування позивачами спірним будинком більше 10 років та про відсутність юридичного власника будинку не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

З огляду на викладене, районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання за кожним із відповідачів права власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2021 року.

Головуюча Судді: