Справа № 219/5323/21
Провадження № 2/219/2279/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому зазначив, що відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , підприємство регулярно надає послуги теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачує. Внаслідок чого, за період з жовтня 2016 року по травень 2021 року, має заборгованість в сумі 35 506,38 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також, судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала частково, просить застосувати строк позовної давності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справі та проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до такого висновку.

Як вбачається з довідки Бахмутської міської ради № 2731 від 01.06.2021 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.05.2021 р., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.8).

На ім`я відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що встановлено з розрахунку заборгованості за теплову енергію (а.с.6).

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2016 року по травень 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 наявна заборгованість в розмірі 35506,38 грн. (а.с.6).

Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Бахмутської міської ради Донецької області № 193 від 14.09.2016 р., № 74 від 06.04.2017р., № 191 від 13.09.2017 р., № 288 від 29.12.2017 р., № 265 від 21.11.2018 р., № 396 від 21.12.2020 р. (а.с.13,14-15,16-17,24,25), а також затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 09 червня 2016 року № 938 (а.с.12).

Позивач здійснює господарську діяльність з надання послуг з теплопостачання на підставі ліцензій (а.с.22-23).

Як зазначено у ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.5 ч.2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У відповідності до ч. 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог, слід зазначити наступне.

Позивач звернувся до суду 26.05.2021 року, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з жовтня 2016 року по травень 2021 року в сумі 35 506,38 грн.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтерес.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За положеннями ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Отже, до позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, за період з жовтня 2016 року по 25 травня 2018 року, в сумі 12710,48 грн., слід застосувати строк позовної давності та в цій частині у задоволенні позову відмовити.

Заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 26 травня 2018 року по 31 травня 2021 року, в сумі 22795,90 грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивачем не пропущено строк позовної давності.

За викладених обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 1334,01 грн.

Керуючись ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст. 13, 19, 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 263-265, 266 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», адреса знаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, 41, , заборгованість за послуги з теплопостачання, за період з 26 травня 2018 року по 31 травня 2021 року, в сумі 22795 (двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» судовий збір у розмірі 1334 (одна тисяча триста тридцять чотири) грн. 01 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Погрібна

24.06.2021