Справа № 415/9044/19
Провадження № 2/415/192/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Луньової Д.Ю.,

за участі секретаря - Рибки Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, правоприємником якої є Військово-цивільна адміністрація міста Лисичанська, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання свого батька - ОСОБА_2 на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що після смерті її батька ОСОБА_2 , вона є єдиним спадкоємцем майна останнього за законом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через неможливість встановлення кола спадкоємців, так як померлий був зареєстрований на території тимчасово непідконтрольній владі Україні - у місті Луганську. Водночас її батько фактично з 2001 року проживав у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 24.12.2001 року. Після смерті батька позивачка відкрито володіє та управляє спірним майном, а тому прийняла спадщину фактично. Таким чином вважає свої спадкові права порушеними, тому і звернулася з даним позовом до суду.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження проживання спадкоємця разом із спадкодавцем.

Від позивача та представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, в якій зазначено, що позов підтримують, просять задовольнити.

Від представника Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанська, яка є правоприємником Лисичанської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку ухвалити у даній справі рішення про задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, судом встановлено:

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5), що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що був складений актовий запис № 0275.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6) свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.7), що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 28) квартира з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 28.4 кв.м, житловою площею 12.6.кв.м належить на праві приватної власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу (серія та номер 1056, виданого 13.07.2018 р. приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Скриннік І.В.) ОСОБА_2 .

З довідки від 01.11.2018 р., виданою головою вуличного комітету № 74 Лисичанської міської ради (а.с.10) встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 24.12.2001 р. по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; крім останнього інші особи за вказаною адресою не проживали.

Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьова М.П. на звернення позивача з метою отримання свідоцтва про право на спадщину видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 667/02-31 від 07.09.2018 (а.с.11), яку мотивував тим, що 18.02.2003 р. на підставі заяви про прийняття спадщини, справжність підпису на якій засвідчено 18.02.2003 року приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу, Лисичанською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 98/2003. Зі слів ОСОБА_1 померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а проживав постійно за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки Луганськ є тимчасово окупованою територією, нотаріус не має можливості перевірити реєстрацію проживання померлого ОСОБА_2 .

Дослідивши спадкову справу № 2-15 № 98 (а.с.а.81-87) суд встановив, що Лисичанською державною нотаріальною конторою 18.02.2003 р. відкрито спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подала його донька ОСОБА_1 - 18.02.2003 р. 07.09.2018 р. державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також, з відповіді на запит суду Лисичанською міською радою надано відповідь за № 1577/01-16 від 28.04.2020 р. (а.с.44), що згідно даних електронного реєстру територіальної громади міст Лисичанськ, Новодружеськ, Привілля відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 .

Доказів, які слід було б відхилити, судом не встановлено.

Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до постанови пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що вступив в управління або користування спадковим майном.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, чинної на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Нормами статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Таким чином після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .

Позивачка є донькою померлого та спадкоємицею першої черги за положеннями ст. 529 ЦК УСРС, яка вчасно протягом шести місяців з дня відкриття подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Керуючись наданими роз`ясненнями у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 місцем відкриття спадщини за положеннями ЦК УСРС визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Останнім підтвердженим місцем проживання ОСОБА_2 є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини після померлого батька, керуючись вимогами цивільного законодавства, яке діяло станом на день відкриття спадщини. Застосування ж нотаріусом до спірних правовідносин положень Цивільного кодексу України , а саме ст.ст. 1268-1270, 1272 ЦК є помилковим.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент смерті ОСОБА_2 з ним, у вищезазначеній квартирі ніхто не проживав. Натомість постійне проживання померлого ОСОБА_2 в вищезазначеній квартирі доведено позивачкою належними та достатніми доказами.

Позивач ОСОБА_1 , після смерті її батька ОСОБА_2 , є єдиним спадкоємцем майна останнього за законом, оскільки своєчасно звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьова М.П. 07.09.2018 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через неможливість перевірити реєстрацію проживання померлого за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки Луганськ є тимчасово окупованою територією, нотаріус не має можливості перевірити реєстрацію проживання померлого ОСОБА_2 , через що позивач позбавлена можливості оформити у спадщину квартиру у нотаріальному порядку.

Суд відхиляє заперечення відповідача проти позову з посиланням на норми діючого ЦК України, оскільки до спірних відносин суд застосовує норми Цивільного кодексу Української РСР. Крім того, позивачем не ставиться вимога щодо встановлення факту спільного проживання спадкоємця на момент смерті із спадкодавцем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 524, 526, 548,549 ЦК УСРС, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, правоприємником якої є Військово-цивільна адміністрація міста Лисичанська, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_2 на квартиру, загальною площею 28,4 кв.м, житловою площею 12.6 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Ю. Луньова