Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1150/19 Головуючий у 1-й інст. Кірійчук М.М.
Категорія 68 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 290/1150/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Житомирської, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Кірічука М.М. в смт. Романові,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити способи участі його, як батька, у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: здійснення побачень, спільне проведення часу щовівторка з 15 до 18 годин, та кожної суботи з 16 годин до 20 години без присутності матері - відповідачки ОСОБА_2 , в тому числі надавати можливості спілкування з донькою в дитячому садку смт. Миропіль, додатково спілкуватись в день народження доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її фактичного проживання; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод йому у вихованні доньки ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову вказав, що мати дитини чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні із їхньою спільною малолітньою донькою - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема періодичні побачення з дочкою ОСОБА_4 , які визначені йому розпорядженням голови районної державної адміністрації № 130 від 29 липня 2019 року фактично не відбуваються, оскільки ОСОБА_2 та її родина постійно перешкоджають таким побаченням. З огляду на вказані обставини, просив задовольнити позов.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає по АДРЕСА_1 та має реєстраційний номер облікової картка платника податків - НОМЕР_1 , не чинити перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у спілкуванні з їх спільною дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її вихованні, визначивши способи участі батька у вихованні дочки, місце та час їхнього спілкування:

- особисті систематичні побачення з дочкою кожного вівторка з 15-00 до 18-00 години, без присутності матері за місцем проживання батька дитини, з обов`язковим її поверненням до місця проживання з матір`ю, в тому числі із можливістю спілкування з дочкою в дошкільному навчальному закладі без відриву від виховного процесу;

- особисті систематичні побачення з дочкою кожної суботи з 16-00 до 20-00 години, без присутності матері за місцем проживання батька дитини, з обов`язковим поверненням її до місця проживання з матір`ю;

- особисте періодичне побачення у день народження дочки - ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року, за місцем проживання дитини.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить його скасувати в частині визначення місця систематичного спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 по місцю проживання батька, в тому числі з можливістю спілкування з дочкою в дошкільному навчальному закладі без відриву від виховного процесу. В решті рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи рішення про особисті систематичні побачення з дочкою без присутності матері за місцем проживання батька дитини, суд не дав належної оцінки тим негативним наслідкам для здоров`я малолітньої дитини, що мали місце, а також можуть мати місце в майбутньому.

Зокрема вказує, 27.05.2019 р. під час такого спілкування у батька дитини в с. Прислуч, Полонського району з малолітньою дитиною ОСОБА_3 без присутності матері, батьки ОСОБА_1 нагодували малолітню дитину солодощами в такій кількості, що викликало алергічний дерматит по всьому тілу і потребувало медичної допомоги.

Крім цього зазначає, що позивач працює водієм маршрутного автобуса, постійно перебуває у рейсах, де спілкується із різними пасажирами, не виключаючи хворих, що може нести загрозу для здоров`я дитини.

Вказує, що перешкод у спілкуванні із дитиною позивачу не чинить, оскільки це є не тільки правом, а й обов`язком батька.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 до апеляційного суду не з`явились, причиною неявки зазначили погіршення погодніх умов, просили розглянути справу без їх присутності.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та рішенні суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що, визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні спільної дочки, суд враховує в першу чергу інтереси даної дитини, які, безумовно, мають пріоритет над інтересами батьків, закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, а також ту обставину, що батько та мати мають рівні права та обов`язки при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає.

Суд зазначив, що враховує активне бажання батька дитини брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою та наявність тривалого конфлікту між батьками дитини та їх родинами, що позбавляє батьків самостійно дійти згоди щодо виховання дитини, а також наявність перешкод, які відповідач чинить батьку у спілкуванні з дочкою, зловживаючи при цьому наданням згоди на такі побачення.

А тому, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність проведення побачень дитини з батьком у години та дні, що були визначенні розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 130 від 29 липня 2019 року, однак без вказівки на згоду матері на такі побачення, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та спричиняти на неї негативний вплив.

Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_4 проживає у будинку АДРЕСА_1 разом із своїми батьками: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Умови проживання в сім`ї задовільні. Відповідач приділяє належну увагу вихованню та утриманню своєї дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піклується про її здоров`я (а.с.72).

З листа Полонського відділення Шепетівського відділу поліції Хмельницької області від 21.09.2017, адресованого позивачу, вбачається, що сторони проживали в цивільному шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3 19.04.2017. ОСОБА_2 8 вересня 2017 року разом з дитиною поїхала до своїх батьків в с. Дертка Романівського району Житомирської області через неприязні стосунки зі своєю свекрухою. ОСОБА_2 надає згоду бачитись батькові ОСОБА_1 з дитиною. Для дитини створені належні умови для проживання та виховання в с. Дертка (а.с.49).

Пояснюючи свій переїзд до батьків, ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_1 08.09.2017 біля 20 год вечора викликав працівників поліції та в їх супроводі доставив її з маленькою дитиною (неповних 5 міс.) в дитяче відділення Полонської ЦРЛ з скаргою на відмову в догодовуванні дитини сумішшю. Зазначені обставини підтверджені виписним епікрізом, з якого вбачається перебування дитини в лікарняному закладі з 8 по 11 вересня 2017 року та рекомендацією грудне вигодовування доповнити сумішшю (а.с.50).

Відповідачкою до матеріалів справи додано історію розвитку дитини, з якої вбачається, що дитини народилась здоровою та розвивається відповідно віку (а.с.51-57).

У 2017 році ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації із заявою про перешкоди з боку матері для участі у спілкуванні та вихованні спільною дитиною, посилаючись на те, що ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою.

Розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації від 29 липня 2019 року № 130 визначено порядок побачень ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , таким чином: особисті побачення у вівторок з 15-00 до 18-00 години, у суботу з 16-00 до 20-00 години без присутності матері, але за її згодою.

Матеріали справи містять звернення позивача до Служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації щодо невиконання ОСОБА_2 розпорядження голови райдержадміністрації від 29.07.2019 щодо його побачень з дитиною.

Листом служби у справах дітей Романівської райдержадміністрації від 15.10.2019, адресованим ОСОБА_1 , стверджується, що на момент його відвідування дитини 24.08.2019 разом з фахівцем з соціальної роботи КУ «ТЦСО» Миропільської селищної ради та депутатом, дитина спала, на пропозицію ОСОБА_2 зайти до будинку чи приїхати пізніше, ОСОБА_1 не погодився. У цьому ж листі зазначено, що вдруге ОСОБА_1 відвідував дитину наприкінці вересня 2019 року та взяв дитину без згоди матері (а.с.12).

19.06.2019 року ОСОБА_2 зверталась до поліції з приводу того, що ОСОБА_1 о 18год 35хв. 19.06.2019 забрав їх дочку ОСОБА_4 без її дозволу до своїх батьків в с. Прислуч (а.с.62-64).

Актами депутата Миропольської селищної ради від 02.08.2020 та працівників служби у справах дітей Романівської райдержадміністрації від 03.08.2020 підтверджено, що як батькові дитини ОСОБА_1 так і його батькам (бабусі та дідусеві дитини) з боку ОСОБА_2 та її батька чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною (а.с.150-151).

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону

і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції).

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено рівні права та обов`язки обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із вимогами статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини.

Отже, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.

Вирішуючи спір та визначаючи, графік спілкування ОСОБА_9 з донькою, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність проведення побачень дитини з батьком у години та дні, що були визначенні розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 130 від 29 липня 2019 року, а саме - щовівторка з 15 до 18 годин, та кожної суботи з 16 годин до 20 години.

ОСОБА_2 у цій частині рішення суду не оскаржує, що означає, що з таким графіком спілкування батька з донькою вона погоджується.

Разом з тим, оцінюючи рішення суду в цій частині, апеляційним судом встановлено, що дитина відвідує Миропільський центр розвитку дитини Романівського району Житомирської області (а.с.180). Згідно інформації ЦРД режим дня дітей другої молодшої групи «Ромашка» передбачає, зокрема, денний сон дітей до 15:00год., вечеря 16:30 -17:00год., решта часу- ігри, самостійна діяльність за вибором дітей, прогулянка. Отже, години спілкування ОСОБА_9 з дитиною не порушують режиму відпочинку дитини та охоплюють період вечері, яку батько з дитиною можуть провести разом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечує щодо систематичного спілкування малолітньої дитини з батьком за місцем його проживання та можливістю спілкування з дочкою в дошкільному закладі без відриву від виховного процесу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення способу спілкування батька з донькою без присутності матері за місцем проживання батька дитини.

Так, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склались вкрай неприязні стосунки щодо способу спілкування батька з дитиною, про що свідчать чисельні звернення кожного з них як до органів національної поліції так і до інших компетентних органів. Отже, спілкування дитини з батьком у присутності матері не буде мати позитивних наслідків, а, навпаки, провокуватиме конфлікти і сварки, що негативно вплине і на саму дитину та її розвиток.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про спілкування батька з дитиною за місцем його проживання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що мати з дитиною проживають в селі, де, зазвичай, відсутні розважальні та інші заклади, де можливо було б провести з дитиною цікаво час, нагодувати її відповідно до її віку та стану здоров`я. Проведення ж часу за місцем проживання відповідачки та її батьків означатиме наявність конфліктів.

Встановлено, що позивач також проживає в селі, яке територіально розташоване в іншому районі та області, проте фактично знаходиться від місця проживання відповідачки на відстані 2 км168м, що підтверджується довідкою філії «Полонський райавтодор» Дочірнього Підприємства «Хмельницький облавтодор» (а.с.221).

Зважаючи на незначну відстань між зазначеними населеними пунктами, активне бажання батька брати участь у вихованні доньки, відсутність будь-яких доказів негативного впливу з боку батька на дитину, проживання в одному будинку з позивачем його батьків (бабусі та дідуся дитини), які також бажають бачити свою онуку та опікуватись нею, про що також свідчать матеріали справи (а.с.144-149), визначення місця спілкування дитини з батьком за місцем проживання останнього є обгрунтованим. До того ж колегією суддів враховується вік дитини, якій 19 квітня 2021 року виповниться чотири роки, соціальна адаптація дитини- вона відвідує дитячий заклад та не прив`язана тісно лише до матері, а отже може спокійно деякий час проводити за її відсутності.

Окрім того, батько, бабуся, дідусь - це ще одна гілка роду, зв`язок з якою не потрібно розривати, а навпаки зміцнювати шляхом пізнання цієї родини та захищеності, опіки, турботи з її (родини) боку по відношенню до дитини.

Колегія суддів вважає, що є обгрунтованими заперечення в апеляційній скарзі щодо визначення судом такого способу участі батька у спілкуванні з дитиною як можливість спілкування в дошкільному навчальному закладі без відриву від виховного процесу.

Позивачу визначено систематичні побачення з дитиною - двічі на тиждень, що є достатнім на теперішній час.

Спілкування з дитиною в дитячому садку, за відсутності доказів обізнаності позивача з режимом роботи дитячого закладу, буде вносити розлад у загальний розпорядок дня дитини. Проти такого порядку спілкування дитини з батьком заперечує також і дитячий заклад Миропільський центр розвитку дитини (а.с.179, а.с.180). До того ж у зв`язку з карантинними обмеженнями перебування батьків на території закладу заборонено (а.с.181).

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ч.1 ст. 376 ЦПК України.

За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи, що при вирішенні питання розподілу судових витрат при частковому задоволенні апеляційної скарги і відповідно частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати підлягають розподілу між сторонами порівну.

До суду першої інстанції судовий збір сплачено позивачем у розмірі 768,40грн, до апеляційної інстанції судовий збір сплачено відповідачкою у розмірі 1152,60грн., а тому з позивача підлягає стягненню на користь відповідачки 192,10грн. (768,40 / 2 = 384,20; 1152,60 / 2 = 576,30; 576,30-384,20=192,10).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року змінити.

Виключити з другого абзацу резолютивної частини рішення словосполучення «в тому числі із можливістю спілкування з дочкою в дошкільному навчальному закладі без відриву від виховного процесу».

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 192 грн. 10 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.02.2021.

Головуючий Судді