Справа № 302/1008/20
№ 2/302/27/21
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

04.02.2021 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з Куруц В.І.

позивач - відповідач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Андращук І.І.,

третя особа - позивач ОСОБА_2 , її представник адвокат Керита М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір`ї справу за позовом ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради, треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дунаєв Ю.М., сектор з питань державної реєстрації Міжгірської РДА про визнання права власності по спадкуванню за заповітом на житловий будинок у АДРЕСА_1 , і за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Пилипецької сільської ради про визнання права власності по спадкуванню за заповітом на житловий будинок у АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

16.10.2020 в суд подано зазначений позов ОСОБА_1 з таким обґрунтуванням вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Н. Студений Міжгірського району у віці 74 роки померла мати позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишився спадковий житловий будинок в АДРЕСА_1 . Позивач як спадкоємець першої черги та особа з інвалідністю третьої групи, який зареєстрований за адресою знаходження спадкового майна і фактично проживав із спадкоємцем, продовжує зберігати будинок у належному стані, провів необхідний капітальний ремонт будинку та використовує земельну ділянку за призначенням. Рідна сестра позивача ОСОБА_2 після одруження, починаючи з 1991 року, проживає з сім`єю в АДРЕСА_2 . Позивач вважає , що він здійснив обряд поховання матері і фактично вступив у володіння та управління будинком, однак не може реалізувати спадкові права та оформлення права власності, бо мати за життя не зареєструвала за собою право власності на житловий будинок. 27.08.2019 позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом, але йому було відмовлено в оформленні спадкових прав, бо на будинок не має право установчого документа. У зв`язку з цим позивач виготовив технічний паспорт на житловий будинок.

02.12.2020 в суд подано зазначений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і Н. Студенівської сільської ради з таким обґрунтуванням вимог.

ОСОБА_2 , дізнавшись про позов ОСОБА_1 , вважала за необхідне звернутись до суду про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка постійно мешкала в АДРЕСА_1 і при житті склала заповіт 12.03.2019, за яким все своє майно рухоме і нерухоме, яке належатиме їй за законом, заповіла ОСОБА_2 . Станом на час смерті матері в житловому будинку у АДРЕСА_1 був зареєстрований брат позивачки ОСОБА_1 , однак він фактично проживав з сім`єю в АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 періодично доглядала покійну маму у зв`язку із її захворюванням та віком. Натомість брат ОСОБА_1 задовго до смерті не цікавився життям матері і не допомагав їй. 16.10.2019 в межах встановленого законом строку ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом і дізналась, що 27.08.2019 цим нотаріусом відкрито спадщину за заявою брата ОСОБА_1 як спадкоємця на обов`язкову частку спадкового майна.

ОСОБА_2 також вказала, що спірний житловий будинок у кінці 80 років 20 ст. і як об`єкт нерухомого майна облікувався в по господарській книзі Н.Студенівської сільської ради як власність ОСОБА_3 . Земельна ділянка для обслуговування зазначеного житлового будинку одержана ОСОБА_3 у приватну власність згідно з рішенням Н.Студенівської сільської ради у 2011 році, що стверджено державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим.29.02.2012.

Позивачка ОСОБА_2 покликається на те, що не може в позасудовому порядку реалізувати своє спадкове право на майно матері житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлої ОСОБА_3 по причині відсутності право установчих документів на спадковий житловий будинок, а також тому, що нотаріус вважає , що ОСОБА_1 має право на обов`язкову частку в спадщині в розмірі однієї четвертої частини.

Позивачка вважає , що спадковий житловий будинок має належати їй на праві спадкування за заповітом в цілому , бо ОСОБА_1 фактично не проживав з спадкодавцем на час смерті.

У справі винесено такі процесуальні рішення.

Згідно з ухвалою суду від 20.10.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в справі з призначенням підготовчого судового засідання на 19.11.2020.

Згідно з ухвалою суду від 16.12.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду та відкрито провадження в справі.

Згідно з ухвалою суду від 16.12.2020 об`єднано позови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в одне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання на 26.01.2021.

Згідно з ухвалою суду від 26.01.2021 закрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Процесуальні заяви сторін.

У відзивах на позови ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ствердили свої позиції на основі вищезазначених обґрунтувань.

Правонаступник Н.Студенівської сільської ради відповідно до вимог закону про утворення об`єднаних територіальних громад - Пилипецька сільська рада, в особі сільського голови, визнала позов ОСОБА_1 Ця ж сільська рада не зазначила позиції щодо позову ОСОБА_2 і подала письмову заяву в справу про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Судом установлено такі обставини.

ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище і за паспортом ОСОБА_3 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 роки у с. Нижній Студений Міжгірського району Закарпатської області. ОСОБА_3 постійно проживала, була за життя зареєстрованою і володіла житловим будинком АДРЕСА_1 . Сторони ОСОБА_1 є рідним сином , а ОСОБА_2 - рідною дочкою померлої ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає в АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 зареєстрована і фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Згідно із заповітом, який посвідчений приватним нотаріусом Корбутяк І.В. 20.03.2019, ОСОБА_3 розпорядилась на випадок своєї смерті передати все свої рухоме і нерухоме майно , що належатиме їй за законом і на яке вона буде мати право, доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з постановою приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. від 18.11.2020 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлої ОСОБА_3 на житловий будинок у АДРЕСА_1 у цілій частці, оскільки крім неї спадкоємцем є ОСОБА_1 на обов`язкову частку (1/4 частину), а також відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частини у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , бо на це спадкове майно відсутні право установчі документи та відсутня інформація про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 740758 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, споруд в АДРЕСА_1 . Цей акт видано 29.02.2012 на підставі рішення Н.Студенівської сільської ради від 25.09.2011 з кадастровим номером :011:0029.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлений КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» 10.03.2020 на замовлення ОСОБА_1 , власником зазначеного домоволодіння зазначено ОСОБА_3 з датою спорудження 1989 рік, що складається з житлового будинку загальною площею 63, 92 кв.м. з сараєм, навісом і вбиральнею. Вартість зазначеного житлового будинку становить 169631 грн.

Згідно із довідкою Н.Студенівської сільської ради № 1137 від 16.11.2020 ОСОБА_3 , 1944 р.н. померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була постійною мешканкою села Нижній Студений, 300 і разом з нею на день її смерті ніхто не проживав, а були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1973 р.н. - син, ОСОБА_8 , 1972 р.н. - невістка, ОСОБА_9 , 2000 р.н. - внука, ОСОБА_10 , 2005 р.н. - внук.

Згідно з ухвалою Міжгірського районного суду від 30.03.2020 в справі № 302/147/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду згідно поданої позивачем заяви.

Згідно з довідкою установи МСЕК у Закарпатській області серія АВ 0366833 від 27.05.2015 (акт огляду 892/7) ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи безтерміново.

Зазначені обставини не оспорюються і підтверджені актами цивільного стану, змістом довідок з Н.Студенівської сільської ради, записами в паспортах сторін громадянина України, постановою нотаріуса, іншими матеріалами справи.

Обґрунтування судового рішення.

Оцінивши встановлені обставини , подані в справу докази, доводи сторін, суд дійшов такого висновку.

Норми спадкового права, відповідно до Цивільного кодексу України, передбачають:

- Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - (стаття 1216);

- Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217);

- До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (стаття 1218 );

- Спадщина відкривається , зокрема внаслідок смерті особи і часом відкриття спадщини є, зокрема день смерті особи (стаття 1220);

- Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (стаття 1221);

- Право на спадкування мають особи,визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223);

- Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233);

- Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (стаття 1234);

- Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (стаття 1235);

- Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (стаття 1236 ч.2);

- Повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту , половину частки , яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (стаття 1241 ч.1 витяг);

- Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268).

- Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (1269 частини 1,2)

- Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч.1)

Рішенням Конституційного суду від 11.02.2014 № 1-рп 2014 розтлумачено положення ч.1 статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині, зокрема, що повнолітніми непрацездатними особами є особи, які визнані в установленому порядку інвалідами незалежно від груп інвалідності.

Суд вважає, що позови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з урахуванням застосованих судом норм цивільного спадкового права на основі наступного обґрунтування.

З установлених обставин видно, що ОСОБА_3 (спадкодавець) мала двох дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . За життя спадкодавець склала заповіт, яким розпорядилась після смерті передати все належне їй по закону майно доньці ОСОБА_2 . Заповіт є дійсним, тобто складений і посвідчений в установленому законом порядку. Доводи позивача ОСОБА_1 , що заповіт можливо є підробленим або ж складеним під впливом ОСОБА_2 суд відхиляє як надумані. Позивач з цього приводу не подав жодного належного і допустимого доказу. Більше того позивач у судовому порядку ставив це питання, однак особисто подав заяву про залишення позову без розгляду, що стверджено ухвалою суду, яка не оскаржувалась позивачем і набрала законної сили.

Після смерті спадкодавця сторони прийняли спадщину у встановленому порядку, шляхом подання заяв нотаріусу, що належно підтверджено в справі.

Суд вважає, що сторони довели, що спадковим спірним майном є об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 . Зокрема, це житло збудоване в 1989 році, обліковувалось в погосподарській книзі зазначеної сільської ради, придатне для використання за цільовим призначенням за технічним станом, установленим у технічному паспорті інвентарного підприємства. Отже, спадковий житловий будинок є об`єктом нерухомого майна, яке підлягає державній реєстрації відповідно до положень статті 3 ч.4 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», бо цей будинок збудований до набрання чинності цим Законом і питання визнання права власності є компетенцією відповідного органу місцевого самоврядування. Пилипецька сільська рада як правонаступник прав і обов`язків Нижньостуденівської сільської ради ці обставини визнала.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , відповідно до положень ч.1 статті 1241 ЦК України і зазначеного вище рішення Конституційного Суду, є повнолітньою непрацездатною особою у зв`язку з інвалідністю третьої групи, що підтверджено відповідною довідкою, - він має право на обов`язкову частку у спадщині матері ОСОБА_3 , незалежно від змісту її заповіту. Отже, приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. правильно визначено, що сторони мають таке право на спадкове майно спадкодавця : ОСОБА_1 - на одну четверту частину житлового будинку як спадкоємець по закону на обов`язкову частку, а ОСОБА_2 - на три четвертих частини як спадкоємець по заповіту.

Доводи позивача ОСОБА_1 , що він за життя матері особистою працею і коштами допомагав їй відновити житловий будинок після пожежі, суд відхиляє, бо таке не підтверджено жодним належним доказом. Покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з приводу зазначених доводів суд не бере до уваги, бо ці докази не є належними. Зокрема, покази свідків не стверджують наявність письмової угоди між ОСОБА_1 і спадкодавцем, не містять будь-яких конкретних обставин щодо цього, не стверджують розмір витрат , виконаних робіт тощо. Окрім цього, свідки також показали, що після одруження ОСОБА_1 його стосунки з покійною мамою (спадкодавцем) погіршились і він фактично перейшов проживати за місцем проживання батьків дружини, а також ствердили , що будівельні матеріали та виконання будівельних робіт здійснювались місцевим колгоспом. На час спорудження будинку (1989 рік) ОСОБА_1 був неповнолітньою особою.

Доводи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо надання періодично допомоги хворій матері по господарству не мають правового значення для вирішення справи, бо таке тільки підтверджує виконання ним родинного обов`язку і не породжує правових наслідків.

Суд вважає, що ОСОБА_1 має право на 1/4 частину житлового будинку, ОСОБА_2 - на 3/4 частини житлового будинку в ідеальних частках.

Судових витрат до стягнення не має , до повернення - сторонами не заявлено.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) право власності по спадкуванню за законом на житловий будинок загальною площею 63,92 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами у АДРЕСА_1 на 1/4 (одну четверту частину).

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП- НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_4 ) право власності по спадкуванню за заповітом на житловий будинок загальною площею 63,92 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами у АДРЕСА_1 на 3/4 (три четвертих частини).

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 15.02.2021 року.

Суддя: В. П. Кривка