Справа № 369/6829/20
Провадження № 2/369/87/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23.06.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги позивачка обгрунтувала тим, що 20.06.2015 року між позивачкою та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, про що 20.06.2015 року було зроблено відповідний актовий запис за номером 288.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилася донька - ОСОБА_4 , про що було видано відповідне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 02.08.2017 року.

Починаючи з 25.07.2019 року позивач та відповідач разом не проживають, дитина проживає з позивачем за адресою реєстрації позивача.

22.09.2019 року позивач, у зв`язку з нанесенням їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, звернулась до Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, на підставі якої 23.09.2019 року було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0008016 за ч. 1 ст. 125 КК України.

10.12.2019 року Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, розглянувши звернення відповідача від 01.10.2019 року про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4 , 2017 р.н., враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини було прийнято розпорядження № 777 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 2017 р.н.».

Вказаним розпорядженням визначено порядок зустрічей батька з дитиною на шість місяців - ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року у справі № 752/18104/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та вирішено питання стягнення з останнього аліментів на утримання доньки.

07.06.2020 року відповідач, користуючись довірою позивача, після одного з побачень з донькою, без будь-яких попереджень та пояснень до 17:00 год доньку позивачу не повернув. Позивач в свою чергу в телефонному режимі намагалась переконати відповідача в необхідності дотримання визначеного розпорядження від 10.12.2019 року порядку зустрічей. Відповідач проігнорував прохання позивача та відмовився повертати доньку.

Більше того, 07.06.2020 року, під час спілкування по телефону з позивачем, відповідач погрожував та говорив, що у випадку звернення останньої до поліції, відповідач вже не поверне їхню доньку та відвезе її до міста Ужгород, де проживає його матір.

07.06.2020 року, не знаючи де знаходиться її донька, та сприймаючи серйозно погрози свого колишнього чоловіка, позивач звернулась до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві з відповідною заявою, яка була зареєстрована за № 30095 від 07.06.2020 року.

Лише на наступний день 08.06.2020 року позивач знайшла свою доньку та проти волі відповідача змогла її забрати.

Оскільки сторони позбавлені можливості визначити місце проживання доньки в позасудовому порядку, позивач звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої доньки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.08.2020 року (суддя Пінкевич Н.С.) відкрито загальне провадження у справі № 369/6829/20, призначено підготовче судове засіданні на 13.10.2020 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2020 року (суддя Янченко А.В.) прийнято до розгляду цивільну справу № 369/6829/20, призначено підготовче судове засідання на 08.02.2021 року, залучено службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 23.06.2021 року.

19.05.2021 року до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання № 100/09-1549 від 07.05.2021 про долучення висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , 2017 р.н., просили справу розглянути без участі представника служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Дане клопотання задоволено судом.

14.06.2021 року до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області від Служби у справах дітей Бучанської районної державної адміністрації надійшла заява про заміну у справі в якості третьої особи належного органу опіки та піклування, у задоволенні якої відмовлено судом з огляду на те, що в якості належного органу опіки і піклування залучено до участі у справі службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Також просили розглянути справу без участі третьої особи, яке задоволено судом.

23.06.2021 року до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про надання доказів № 50 від 22.06.2021 року, згідно якого останній на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу надав суду копію акту прийому-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 18.06.2021 року, копію рахунку № 46 від 18.06.2021 року на оплату наданих послуг в сумі 6 500 грн, копії квитанцій від 18.06.2021 року та від 22.06.2021 року про оплату послуг з професійної правничої допомоги на загальну суму 6 500 грн.

У судовому засіданні 23.06.2021 року позивач та представник позивача підтримали задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив про відсутність спору між сторонами, оскільки він не заперечує проти проживання дитини з позивачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що за результатами підготовчого провадження є можливим ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

20.06.2015 року між позивачкою та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, про що 20.06.2015 року було зроблено відповідний актовий запис за номером 288.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилася донька - ОСОБА_4 , про що було видано відповідне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 02.08.2017 року.

Починаючи з 25.07.2019 року позивач та відповідач разом не проживають, дитина проживає з позивачем за адресою реєстрації позивача.

22.09.2019 року позивач, у зв`язку з нанесенням їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, звернулась до Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, на підставі якої 23.09.2019 року було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0008016 за ч. 1 ст. 125 КК України.

10.12.2019 року Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, розглянувши звернення відповідача від 01.10.2019 року про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4 , 2017 р.н., враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини було прийнято розпорядження № 777 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 2017 р.н.», наступним чином:

Парні тижні року:

-субота - з 09.00 год. по 17.00 год. дитина проводить разом з батьком без присутності матері.

Непарні тижні року:

-неділя - з 09.00 год. по 17.00 год. дитина проводить разом з батьком без присутності матері.

Кожні вівторок та четвер:

-з 17.00 год. по 19.30 год. дитина проводить разом з батьком в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля.

Вказаним розпорядженням визначено порядок зустрічей батька на шість місяців - ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року у справі № 752/18104/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та вирішено питання стягнення з останнього аліментів на утримання доньки.

Як зазначає позивач, 07.06.2020 року відповідач, користуючись довірою позивача, після одного з побачень з донькою, без будь-яких попереджень та пояснень до 17:00 год. доньку позивачу не повернув. Позивач в свою чергу в телефонному режимі намагалась переконати відповідача в необхідності дотримання визначеного розпорядження від 10.12.2019 року порядку зустрічей. Відповідач проігнорував прохання позивача та відмовився повертати доньку.

Більше того, 07.06.2020 року, під час спілкування по телефону з позивачем, відповідач погрожував та говорив, що у випадку звернення останньої до поліції, відповідач вже не поверне їхню доньку та відвезе її до міста Ужгород, де проживає його матір.

07.06.2020 року, не знаючи де знаходиться її донька, та сприймаючи серйозно погрози свого колишнього чоловіка, позивач звернулась до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві з відповідною заявою, яка була зареєстрована за № 30095 від 07.06.2020 року, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 30095 від 09.06.2020 р.

Лише на наступний день 08.06.2020 року позивач знайшла свою доньку та проти волі відповідача змогла її забрати.

В матеріалах справи наявна копія акту обстеження умов проживання від 24.11.2020 року, складеного головними спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації - Бабич С.А., Годун Л.М. , згідно якого в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , умови для проживання та виховання дитини ОСОБА_4 , 2017 р.н. створено належним чином, під час проведення обстеження умов проживання.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-6328 від 30.04.2021, Голосіївська РДА вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , 2017 р.н., разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що у справах відносно визначення місця проживання дитини основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частина 4 ст. 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

За приписами ч. 5 вищезазначеної статті орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З наявною в матеріалах справи копії довідки № 70-155 від 18.06.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює оператором поштового зв`язку 2 класу у ВПЗ Київ 28 Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» з 12.03.2020 року по теперішній час.

Згідно наданої характеристики, виданої начальником центру управління персоналом Акціонерного товариства «Укрпошта» ОСОБА_1 до своїх посадових обов`язків ставиться відповідально, старанно, дбайливо та професійно їх виконує, постійно прагне до самовдосконалення, своєчасно і якісно виконує доручені їй завдання керівництвом. За характером спокійна та врівноважена. В колективі проявляє себе як доброзичливий, сумлінний, доброзичливий, позитивний працівник, який з розумінням відноситься до колег та користується повагою і авторитетом.

Враховуючи, що на підставі досліджених доказів у справі встановлено, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме інтересам дитини, позивачем створено належні умови для проживання, виховання дитини та її розвитку, з урахуванням висновку органу опіки та піклування та враховуючи, що дане визначення місця проживання дитини не позбавлятиме її батька права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, спілкуванні з нею, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення з нею місця проживання дитини.

Посилання відповідача на відсутність предмету спору у справі, оскільки він не заперечує щодо проживання дитини з позивачем спростовується наявним в матеріалах справи доказами, а саме талоном-повідомленням єдиного обліку № 30095 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правовопорушення, згідно якого позивачка повідомила, що 07.06.2020 року о 22:09 колишній чоловік ОСОБА_3 забрав дитину у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в невідведений для нього час, повинен був повернути дитину о 17:00 та не повернув.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Також представником відповідача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 6 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження вказаних вимог останнім надано суду копію акту прийому-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 18.06.2021 року на суму 6 500 грн, рахунок № 46 від 18.06.2021 року на суму 6 500 грн, квитанцію № 32930502 від 18.06.2021 року на суму 4 000 грн, квитанцію № 32971472 від 22.06.2021 року на суму 2 500 грн (всього 6 500 грн).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи складність справи, тривалість судового розгляду, те, що відповідачем не доведено неспівмірність витрат на правничу допомогу, а представником позивача надано суду докази надання правничої допомоги та понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн, суд стягує з відповідача на користь позивача 6 500 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 840 (вісімсот сорок гривень) 80 коп. судового збору та 6 500 (шість тисяч п`ятсот гривень) 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 25.06.2021 року.

Суддя А.В. Янченко