Справа № 157/1799/19
Провадження №2/157/6/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 травня 2019 року біля 11 год. 20 хв. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу церкви, що в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району Волинської області, під час конфлікту та сварки наніс позивачці рукою удар по голові в ділянку лівого вуха, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження.

19 травня 2019 року Камінь-Каширським ВП ГУНП у Волинській області було розпочате кримінальне провадження за №0000257 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Поскільки стан здоров`я ОСОБА_1 був незадовільний, вона відчувала головний біль, то 19 травня 2019 року в 14 год. 25 хв. позивачка звернулася на приймальне відділення Камінь-Каширської районної лікарні, де була оглянута лікарем-травматологом. При огляді було діагностовано припухлість м`яких тканин лівої скронево-тім`яної ділянки, пальпаторна болючість шкірних покровів. Діагноз: забій м`яких тканин голови. Призначено амбулаторний прийом у травматолога на 20 травня 2019 року. В подальшому позивачка відчувала сильний головний біль у правій половині голови, шум у правому вусі, біль у шиї, біль у потилиці при поворотах, закривання очей, тому з 20 травня 2019 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Камінь-Каширської центральної лікарні по 04 червня 2019 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма. Також була огляну лікарем-травматологом та направлена на рентгенографію черепа в 2-х проекціях. Крім того була оглянута лікарем окулістом. Діагноз: ангіопатія сітки обох очей, гіперметропія слабкої ступені обох очей. 20 травня 2019 року позивачка була оглянута лікарем неврологом. Діагноз: дообстеження, рентгенографія середостіння. 23 травня 2019 року звернулася в кабінет мультиспіральної комп`ютерної томографії Волинської обласної клінічної лікарні, де пройшла МСКТ головного мозку. Згідно з консультаційним висновком спеціаліста лікаря-консультанта невролога Волинської обласної клінічної лікарні в позивачки виявлено струс головного мочку, астеноневротичний синдром. Рекомендовано пройти повторний огляд через 10 днів. 27 травня 2019 року оглянута лікарем-неврологом, терапевтом Волинської обласної клінічної лікарні. 29 травня 2019 року пройшла сумісний огляд з начмедом. Стан її здоров`я був тяжкий, весь час відчувала біль у правій половині голови, хиткість при ході, опущення повік.

З 18 по 27 червня 2019 року ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікування в неврологічному відділенні Волинської обласної клінічної лікарні з діагнозом: дисциркуляторна енцефалопатія II ст., астено-невротичний синдром та двобічний психогенний блефароспазм. Рекомендовано: диспансерне спостереження неврологом Волинської ОКЛ та неврологом за місцем проживання, повторний огляд в поліклініці Волинської ОКЛ через три місяці та при загостренні. Позивачка зазначає, що на лікування вона витратила кошти на загальну суму 8030 грн. 72 коп.

Постановою старшого слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області було закрито кримінальне провадження, розпочате 19 тарвня 2019 року в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Однак позивачка вважає, що має право звернутися до суду з даним позовом про відшкодування витрат, понесених нею на лікування на вказану вище суму, оскільки їй заподіяно ушкодження здоров`я з вини відповідача.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить стягнути з відповідача майнову шкоду, заподіяну їй ушкодженням здоров`я в сумі 8030 грн. 72 коп. та понесені нею судові витрати по справі.

У підготовчому засіданні ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я, яка складається з витрат на придбання медичних препаратів та устаткування в сумі 3512 грн. 48 коп., та моральну шкоду в розмірі 4518 грн., а також судові витрати по справі.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває в неприязних відносинах з усією його родиною. Причиною цьому є поданий нею цивільний позов про визнання права власності на житловий будинок, який тривалий час розглядається в судах різних інстанції. На ґрунті цього ОСОБА_1 19 травня 2019 року біля церкви села Раків Ліс Камінь-Каширського району після недільної служби розпочала сварку з племінницею його дружини ОСОБА_5 ОСОБА_6 , мати якої ОСОБА_7 є стороною у вказаній вище цивільній справі. Під час цієї сварки ОСОБА_1 намагалася вдарити ОСОБА_6 , а він, знаходячись поруч, лише відштовхнув ОСОБА_1 , однак удару їй не наносив. Розпочате за заявою ОСОБА_1 досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, було закрито на підставі постанови слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області від 28 червня 2019 року в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-медичної експертизи будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не виявлено. Тому вважає безпідставним стягнення з нього витрат на лікування неврологічних захворювань позивачки, які в неї були ще до зазначених подій. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у заяві. Крім того, пояснили, що ОСОБА_1 раніше мала певні неврологічні захворювання, які після нанесення ОСОБА_3 їй удару в голову загострилися, загальний стан її здоров`я різко погіршився, що вимусило позивачку пройти курс стаціонарного лікування та приймати ліки до цього часу.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що позивачка сама розпочала сварку з племінницею його дружини ОСОБА_6 та намагалася її вдарити. Щоб не допустити цього та припинити сварку він відштовхнув ОСОБА_1 від ОСОБА_6 , удару не завдавав.

Допитана в статусі свідка позивачка ОСОБА_1 показала, що 19 травня 2019 року після закінчення недільної служби вона вийшла з церкви с. Раків Ліс, де на подвір`ї зустріла відповідача ОСОБА_3 , його дружину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з матір`ю якої ОСОБА_7 в неї існує спір щодо спадкового житлового будинку. Побачивши їх, вона почала кричати до інших людей, які також вийшли з церкви, що це шахраї. Після цього вона вийшла за ворота церкви на дорогу, де продовжила кричати, звинувачуючи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у шахрайстві. Тоді остання вийшла за позивачкою на дорогу та вступила з нею в суперечку. Через короткий проміжок часу до них підійшов ОСОБА_3 та вдарив позивачку в ліву частину голови. В той же день вона звернулася до лікаря, оскільки головний біль не проходив, а пізніше була змушена пройти курс стаціонарного лікування.

Свідок ОСОБА_8 показала, що 19 травня 2019 року вона була на богослужінні в церкві. Після служби вона залишила церкву та вийшла на дорогу, де біля воріт стояла ОСОБА_1 і кричала на ОСОБА_6 з приводу спірного житлового будинку. До них підійшов ОСОБА_3 , який мав агресивний вигляд, і вдарив ОСОБА_1 у голову, від чого остання похилилася назад і почала падати, проте вона підхопила позивачку та привела її до тями.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у судовому засіданні дали аналогічні показання, підтвердивши факт нанесення ОСОБА_3 удару ОСОБА_1 рукою в голову.

Свідок ОСОБА_6 показала, що між її сім`єю та ОСОБА_1 встановилися неприязні відносини з 2016 року з приводу спадкового майна. У травні 2019 року біля церкви в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району в неї виник конфлікт з ОСОБА_1 , ініціатором якого була остання. ОСОБА_1 обзивала її нецензурними словами, а коли почала замахуватися руками, щоб вдарити її, до них підійшов ОСОБА_3 та відштовхнув ОСОБА_1 двома руками. Завдати удару позивачці ОСОБА_3 не міг, оскільки між ними стояла вона.

Свідок ОСОБА_5 показала, що після закінчення богослужіння в церкві вона зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та племінницею ОСОБА_6 стояли на подвір`ї церкви. До них підійшла ОСОБА_1 і почала голосно кричати, звинувачуючи їх у шахрайстві. Вони зробили позивачці зауваження. Тоді ОСОБА_1 вийшла на дорогу та продовжила кричати. До неї підійшла ОСОБА_6 , щоб залагодити конфлікт. Проте позивачка не заспокоювалася, а коли почала погрожувати ОСОБА_6 та замахуватися на неї руками, до них пішов ОСОБА_3 та відштовхнув ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 показав, що має стаж лікаря-травматолога з 1980 року. У травні 2019 року він знаходився на чергуванні в приймальному відділенні Камінь-Каширської районної лікарні. Після обіду у відділення поступила ОСОБА_1 зі скаргами на біль у голові, головокружіння. Об`єктивно було встановлено забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, легкий набряк. Діагноз: струс головного мозку підтвердити він не зміг, оскільки для цього були необхідні додаткові обстеження. Хвора пояснила, що тілесне ушкодження отримала внаслідок удару рукою в голову під час конфлікту, що відбувся того ж дня в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району. Він призначив лікування та порекомендував пройти додаткові обстеження в Волинській обласній клінічній лікарні. Також пояснив, що іррадіація, тобто поширення болю, на протилежну частину голови від місця удару в даному випадку можлива (ефект протиудару).

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12, частин 1, 2 статті 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів кримінального провадження №0000257 (т. 1 а.с. 79-88) встановлено, що 19 травня 2019 року біля 11 год. 20 хв. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу церкви в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району Волинської області, під час конфлікту наніс ОСОБА_1 один удар долонею руки в голову. Факт завдання відповідачем удару позивачці підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_8 , яка знаходилася безпосередньо на місці події, а також свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили показання ОСОБА_8 . При цьому суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 не завдавав удару ОСОБА_1 у голову, а лише штовхнув її, оскільки ці свідки були не лише очевидцями конфлікту, а й його учасниками, є близькими родичами ОСОБА_3 , а тому зацікавлені в певному результаті розгляду даного спору.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 4 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

У відповідності до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Проте, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача коштів у відшкодування витрат на лікування позивачки, оскільки остання не надала суду переконливих доказів того, що проходила курс лікування від травм, нанесених їй 19 травня 2019 року ОСОБА_3 .

Так, лікар-травматолог Камінь-Каширської ЦРЛ Голубка В.І., який першим оглядав ОСОБА_1 , об`єктивно виявив у неї забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, легкий набряк, що не стало підставою для госпіталізації хворої. Діагноз струс головного мозку лікар не встановив, оскільки на час огляду відповідних симптомів у ОСОБА_1 не спостерігалося (т. 1 а.с. 14). Такий діагноз вперше був встановлений ОСОБА_1 24 травня 2019 року лікарем-неврологом Камінь-Каширської ЦРЛ, проте симптомів даної травми у його висновку не описано та направлено на додаткове обстеження (т. 1 а.с. 12). За результатами таких обстежень, зокрема електронейроміографії органів грудної клітки (т. 1 а.с. 8), мультиспіральної комп`ютерної томографії головного мозку (т. 1 а.с. 11), будь-яких значимих відхилень чи симптомів, що характерні для такого тілесного ушкодження як струс головного мозку не виявлено.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №25 від 09 серпня 2019 року при безпосередньому огляді та представленій медичній документації будь-яких зовнішніх ушкоджень у вигляді синців, саден, ран та їх наслідків у ОСОБА_1 не виявлено та не описано. В записах представленої медичної документації на ОСОБА_1 описів чіткої клінічної симптоматики, яка б підтверджувала діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку» немає. Тривале знаходження підекспертної в стаціонарі пов`язане з обстеженням та лікуванням захворювання: «Дисциркуляторна енцефалопатія II ст., астено-невротичний синдром та двобічний психогенний блефароспазм». Від встановлення ушкоджень та ступеня тяжкості по діагнозу: «ЗЧМТ. Струс головного мозку» судово-медичний експерт утримується в зв`язку з невизначеністю клінічні картини та відсутністю медичних документів, без яких не можна судити про характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень (згідно з п.4.13.1 та п.4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.); діагноз: «Забій м`яких тканин голови» при оцінці ступеня тяжкості не враховується, оскільки він встановлений на основі суб`єктивних даних (скарг хворої) і не підтверджується об`єктивними відомостями.

Наведене вище спростовує твердження позивачки про те, що вона змушена була пройти курс стаціонарного та амбулаторного лікування в зв`язку із заподіянням їй відповідачем тілесних ушкоджень, оскільки достатніх, належних та допустимих доказів існування причинно-наслідкового зв`язку із завданням їй удару під час конфлікту з ОСОБА_3 та необхідністю проходження лікування внаслідок отримання такого удару не встановлено.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Розглядаючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом України та відповідними законами України.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що факт завдання ОСОБА_3 удару рукою в голову ОСОБА_1 під час конфлікту 19 травня 2019 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому є підстави вважати, що відносно позивачки були вчинені неправомірні дії зі сторони відповідача, що спричинило моральні страждання ОСОБА_1 , які полягають в негативних змінах в її житті, а саме: порушення звичного ритму життя, моральні страждання та переживання, які негативно вплинули на спокій членів її сім`ї та стан її душевного здоров`я. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивачка. Отже, очевидним є те, що вчиненими відповідачем протиправними діями позивачці завдано моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації у відшкодування моральної шкоди, суд також бере до уваги поведінку самої позивачки, зокрема те, що конфлікт розпочала саме вона та продовжувала його незважаючи на зауваження присутніх щодо неналежної поведінки в громадському місці.

Беручи до уваги викладене вище, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково на суму 1000 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами суд здійснює у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судові витрати в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також керується нормами ст. 5 Закону України «Про судовий збір», які звільняють від сплати судового збору позивачів у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню відповідна частина понесених нею витрат на сплату судового збору в сумі 169 грн. (768,40 : 100 х 22).

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1166, 1168, 1195 Цивільного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 (одна тисяча) гривень у відшкодування моральної шкоди та 169 (сто шістдесят дев`ять) гривень судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий: Б. С. Гамула