Номер провадження: 22-ц/813/5693/21
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Бєляєвої О.К.,

з участю: представника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року (одноособово суддя Лічман Л.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Южне головне регіональне управління» акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору недійсним і відшкодування збитків,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

18.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до філії «Южне головне регіональне управління» акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі-Банк) про визнання недійсним кредитного договору від 14.12.2006 р. № OD47AU07100006 і відшкодування збитків у розмірі 87 232,08 доларів США.

Позов обґрунтовано наступним.

14.12.2006 р. між ОСОБА_1 і Банком укладений кредитний договір № OD47AU07100006, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти на строк з 14.12.2006 р. по 12.12.2013 р. включно у розмірі 18 384 доларів США, що складалося з 11 762 доларів США на споживчі цілі та 6 622 доларів США на оплату страхових платежів. Відповідачем кредитний договір не був виконаний. Банк не видав готівку в сумі 11 762 доларів США. 14.12.2006 р. укладений договір застави щодо автомобіля CHEVROLET AVEO, № НОМЕР_1 , який належав на праві власності заставодавцю ОСОБА_1 . Вартість предмету застави визначено у розмірі 59 400 гривень, еквівалент 11 762,38 доларів США. Згідно меморіального ордеру Банк видав позивачу грошові кошти не у доларах США, а в гривнях на суму 59 400 гривень, які ОСОБА_1 сплатив за покупку автомобіля 14.12.2006 р., що в еквіваленті складає 11 762,38 доларів США. ОСОБА_1 почав виконувати кредитний договір, останній платіж здійснено 29.10.2007 р. Оскільки доларів позивачу видано не було, ОСОБА_1 припинив здійснювати оплату Банку. 08.07.2008 р. Банк звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет застави. На виконання рішення суду автомобіль забрали з метою погашення боргу. У 2015 р. Банк звернувся із позовом про стягнення заборгованості. Питання недійсності кредитного договору судом не вирішувалось і справа на теперішній час перебуває у Верховному Суді. Згідно ст. 230 ЦК України, кредитний договір має бути визнаний недійсним

Посилаючись на те, що відсутні докази надання йому коштів у розмірі 18 384 доларів США, а також докази оплати страхових зборів 6 622 доларів США, рішення судів, в яких зазначено про видачу позивачу грошових коштів у доларах США не можуть рахуватися дійсними, позивач фактично за рахунок автомобіля розрахувався за кредит, відповідач не може стягувати грошові кошти в іноземній валюті, оскільки кредит виданий у національній валюті, строк договору закінчився 08.07.2008 р., позивач просив про задоволення позову.

У судовому засіданні 27.02.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, представник Банка просила відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду від 27.02.2020 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Рішенням суду порушено право позивача на справедливий судовий розгляд. Судове рішення не відповідає фактичним обставинам, що у підсумку порушило право заявника на справедливий судовий розгляд, яке відноситься до числа невід`ємних прав людини: воно закріплене у ст. 6 Європейської Конвенції від 4 листопада 1950 року «Про захист прав людини і основних свобод» і має забезпечуватися при здійсненні правосуддя в Україні.

При обґрунтуванні судового рішення судді зобов`язані мотивувати свій висновок по суті, із посиланнями на об`єктивно існуючі матеріали справи, норми права, при цьому також пояснюючи, чому не була прийнята аргументація і аргументи іншої сторони. Цього зроблено не було. Суд повинен звертати увагу на доводи позивача. Не вчинення ніяких спроб проаналізувати всі підстави позову з точки зору обґрунтованості вимог певними правовими нормами, можуть свідчити про порушення судом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, про що конкретно було вказано в рішенні суду по справі «Проніна проти України».

Суд не розглянув питання недійсності кредитного договору від 14.12.2006 року. Не розглянув суд докази, які були дані надані у додатку 6 до клопотання від 10.02.2020 р. - заяву про вчинення кримінального правопорушення, згідно ч. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», суддями та Банком в Державне бюро розслідувань від 08.01.2020 р.

Суд посилається на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не прочитав ні позовну заяву, ні клопотання та доповнення до позову, яким саме чином ці шахраї за допомогою суддів двічі привласнили власність позивача, а саме автомобіль, отриманий позивачем в кредит. Суддя не досліджував факт надання та отримання кредиту в сумі 18 384 доларів США. Не дивлячись на неодноразові клопотання відповідача (маються в справі) та на доповнення від 02.02.2018 р., а також ухвали суду від 12.04.2017 р., позивач не представив факт отримання кредиту в доларовому еквіваленті в сумі 18 384 доларів США: немає квитанції, немає розписки, немає ніяких заяв про видачу готівки в доларах США із вказівкою дати, суми, валюти та підпису відповідача. В справі фігурує тільки сума в 59 400 грн., прийнята Банком у ОСОБА_1 . Ніяких інших документів про отримання кредиту у відповідача немає і в суд не було представлено. ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 18 834 доларів СІЛА не були видані, взагалі ніяких доларів відповідач від позивача не отримував. У поясненнях до позовної заяви від 17.12.2019 р. згідно меморіального ордеру №1 від 14.12.2006 р. Банком ОСОБА_1 видано не в доларах, а в гривнях суму 59 400 грн., яку ОСОБА_1 сплатив за покупку автомобіля 14.12.2006р., що відповідає 11 762,38 доларів США. ОСОБА_1 почав виконувати кредитний договір згідно квитанцій і останній платіж був 29.10.2007 р. 100 доларів США, всього було сплачено 59 400 грн.

Відповідач 08.07.2008 р. звернувся із позовом про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Друге рішення по одному й тому самому питанню звернення стягнення на предмет застави 05.03.2013 р. Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська без ОСОБА_1 виніс заочне рішення по справі 202/39067/13-ц «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором N OD47AU07100006 від 14.12.2006 року в сумі 36 2068 грн. 53 коп., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль: Chevrolet...». 29.11.2013р. заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2013 року скасовано. 28.08.2015 року постановлено рішення в якому « в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором…» далі за текстом, це було третє рішення по одному й тому самому питанню. 06.06.2016 р. винесено заочне рішення без ОСОБА_1 . Малиновським районним судом м. Одеси по справі №521/17426/15-ц про стягнення заборгованості вже у загальному розмірі 83 713,43 доларів США все за тим самим кредитним договором. Строк кредитного договору закінчився після подання відповідачем 08.07.2008 р. позову, тому суд не мав ніякого права розглядати позовні вимоги відповідача, які порушують п.7 ч.11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Впродовж розгляду справ в судах, як 2-5737, так і 521/17426/15-ц, позивач неодноразово просив в заявах, скаргах, клопотаннях від 12.03.2009 р., 12.04.2017 р., 16.11.2017 р., 01.11.2018 р., щоб відповідач представив документи, які б підтвердили отримання суми 18 384 доларів США, пояснити причину продажу автомобіля відповідачем, який забрали 14.05.2009 р. тільки через шість років, 27.05.2015 р., звернути увагу суду на те, що позов взагалі не мали права розглядати.

Позивач представив в суд докази, тобто факти того, що суму в 6 622 доларів США він не отримував, а відповідач не заходів надавати документи про цю суму: заяву про укладення договору страхування наземного транспорту; договір страхування від 14.12.2006 р., підписаний ОСОБА_1 - страхувальником. Тобто ніяких документів про оплату страхових зборів відповідач не представив. Тому позивач просить відповідача представити їх, адже це стосується суми 6 622 доларів США, які нібито були видані позивачу. Ці докази являється свідоцтвом того, що відповідач не видавав кредит повністю в сумі 18 384 доларів США. Тобто договір не був виконаний. Сума в 6 622 доларів США на оплату страхових платежів - являється третиною від всієї суми за кредитним договором 18 384 доларів США, а тому без доказу сплати цієї суми неможливо визначити всю суму за кредитним договором, нібито отриману позивачем.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення від 08.07.2008 р. (Додаток 5 до позовної заяви) про задоволення вимог кредитора, яке виконано шляхом звернення стягнення на предмет застави 14.05.2009 р. автомобіля, припиняє правовідносини сторін кредитного договору. Тому весь час ОСОБА_1 вважав кредитний договір виконаним, так як 14.05.2009 р. Банк забрав автомобіль не тільки на зберігання, а і на продаж, про що вказано в акті опису і арешту майна. З 14.05.2009 р. і до теперішнього часу ОСОБА_1 більше автомобіль не бачив. Борг був погашений автомобілем 14.05.2009 р. і взагалі, як такого кредитного договору немає, так як він не був виконаний Банком у доларовому обчисленні.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Банк не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторона неоспорені такі обставини.

14.12.2006 р. між Банком і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № OD47AU07100006, за умовами якого (п.1.1. договору) Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі через касу Банка на строк з 14.12.2006 р. по 12.12.2013 р. включно у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 18 384,00 доларів США на наступні цілі: споживчі цілі в сумі 11 762,00 доларів США, а також 6 622,00 доларів США на оплату страхових платежів в порядку, передбаченому п.п. 2.1.3., 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагорода за надання фінансового інструмента у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати. Погашення заборгованості за цим Договором здійснюється в порядку того, що щомісячно в Період сплати Позичальник повинен надати Банку грошові кошти в сумі 225,15 доларів США для погашення заборгованості по кредитному договору, що складається з заборгованості по кредиту, процентам, комісії (а.с.6-8).

Згідно п. 1.3. договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за договором виступає договір застави автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, 2006 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 і порука ОСОБА_2 .

Позичальник просив Банк надати йому кредит на виплату чергових страхових платежів відповідно до п.2.2.7 договору (п.2.1.3.) і доручив Банку щорічно нараховувати необхідну для цього суму коштів, відповідно договорів страхування. Перерахування кредитних коштів Банк зобов`язується здійснювати у випадку непред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів в рахунок інших джерел, до дати їх сплати. Перерахування вартості у сплату чергових страхових платежів здійснюється у національній валюті України. Якщо кредит надається у іноземній валюті, то Позичальник доручає банку отримати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу, а також отримані від продажу іноземної валюти засоби зараховувати від імені позичальника у сплату чергового страхового платежу.

Відповідно до п. 2 договору застави рухомого майна № OD47AU07100006/А від 14.12.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та Банком, заставою забезпечується виконання зобов`язань по: поверненню кредиту, наданого у вигляд невідновлювальної кредитної лінії в сумі 18 384 доларів США: на споживчі цілі 11 762 доларів США, сплата страхових платежів у сумі 6 622 доларів США у строк до 12.12.2013 р. включно, в заставу наданий вказаний автомобіль (п.6 договору). Заставна вартість предмету застави складає 59 400 гривень, еквівалент 11 762,38 доларів США по курсу НБУ на 14.12.2006 р. - 5,05 гривень за один долар США (п.9 договору, а.с. 9,10).

З меморіального ордера № 1 від 14.12.2006 р. вбачається, що Банк перерахував ТОВ «УкрАвтоЗаз-сервіс» кошти, прийняті від ОСОБА_1 , за авто у сумі 59 400 гривень (а.с. 11).

На виконання умов кредитного договору № OD47AU07100006 ОСОБА_1 погашав заборгованість і сплачував на користь Банку грошові кошти у доларах США, що підтверджується квитанціями № 61214АОТІ2 від 25.01.2007 р. на суму 230 доларів США (еквівалент 1 161,50 гривень), від 12.03.2007 р. на суму 445,06 доларів США (еквівалент 2 252,60 гривень), від 28.03.2007 р. на суму 20 доларів США (еквівалент 101 гривень), від 03.05.2007 р. на суму 250 доларів США (еквівалент 1 262,50 гривень), від 04.09.2007 р. на суму 150 доларів США (еквівалент 757,50 гривень), від 05.07.2007 р. на суму 250 доларів США (еквівалент 1 262,50 гривень), від 07.06.2007 р. на суму 300 доларів США (еквівалент 1 515 гривень), від 29.10.2007 р. на суму 100 доларів США (еквівалент 505 гривень), від 12.10.2007 р. на суму 100 доларів США (еквівалент 505 гривень) (а.с. 12,13)

Згідно акту опису й арешту майна від 14.05.2009 р., державним виконавцем Малиновського ВДВС ОМУЮ здійснено опис та арешт автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, 2006 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 17,18).

Рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015 р., яке набрало чинності, частково задоволені позовні вимоги Банка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № OD47AU07100006 від 14.12.2006 року в сумі 45 315,21 доларів США про звернення стягнення на автомобіль CHEVROLET, модель AVEO SF69Y, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 шляхом продажу автомобіля Банком від імені ОСОБА_1 (а.с.66-69).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2018 року позов Банка задоволено частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором від 14.12.2006 року у розмірі 11 142,39 доларів США (а.с.70-76)

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.03.2019 року, рішення суду від 02.10. 2018 року скасовано, позов Банка задоволено частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором від 14.12.2006 року у розмірі 13 849,98 доларів США (а.с.77-86).

Постановою Верховного Суду від 13.11.2019 р., рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2018 року і постанова Одеського апеляційного суду від 14.03.2019 року у частині позовних вимог до правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовані, провадження в цій частині закрито, постанова Одеського апеляційного суду від 14.03.2019 року в частині вирішення позовних вимог Банка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без змін (а.с.87-97).

18.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Банка про визнання недійсним кредитного договору від 14.12.2006 р. № OD47AU07100006 і відшкодування збитків у розмірі 87 232,08 доларів США, які заявлені з підстав ст. 230 ЦК України із посиланням на те, що Банк не надавав грошові кошти у доларах США, тобто Банк не виконав свої зобов`язання за договором (а.с.1-5).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з недоведеності позовних вимог (а.с.123-127).

Колегія суддів погоджується з висновками суду з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. ст.15 ч1. 16 ч.1 ЦК України)./

З матеріалів справи вбачається наступне.

14.12.2006 р. між Банком і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № OD47AU07100006, за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі через касу Банка на строк з 14.12.2006 р. по 12.12.2013 р. включно у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 18 384,00 доларів США.

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Банка про визнання недійсним кредитного договору від 14.12.2006 р. № OD47AU07100006 і відшкодування збитків з підстав ст. 230 ЦК України із посиланням на те, що Банк не надавав грошові кошти у доларах США, тобто Банк не виконав свої зобов`язання за договором.

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину (ст. 230 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачена одна із підстав недійсності правочину, а саме, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ч.ч.1,2 п.1 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. ст. 526 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ч.1 ЦК України).

Суд першої інстанції, вирішуючи позов, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не оспорював факт отримання грошових коштів за кредитним договором від 14.12.2006 р. № OD47AU07100006.

Умови кредитного договору від 14.12.2006 р. № OD47AU07100006, у встановленому законом порядку, погоджені сторонами договору і позичальник проти них не заперечував. В кредитному договорі передбачені всі істотні умови такого виду договору відповідно до вимог законодавства, а саме: визначений розмір кредиту, дата видачі кредиту, відсоткова ставка та її вид, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов`язань за договором та його умови тощо. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення учасників договору було вільним. ОСОБА_1 особисто підписав кредитний договір, засвідчивши свою згоду з його умовами, крім того, протягом 2007 року ОСОБА_1 погашав кредит шляхом внесення грошових коштів на рахунки Банка у доларах США (а.с.12.12 зворот).

Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах,

встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв`язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній (ст. 18 ч.ч.1,2,5,7,8,9 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції станом на грудень 2006 року).

Зміст оспорюваного ОСОБА_1 правочину від 14.12.2006 року № OD47AU07100006 не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а саме, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судовими рішеннями, які набрали чинності (постановою Верховного Суду від 13.11.2019 р. і постановою Одеського апеляційного суду від 14.03.2019 року) встановлено, що 14.12.2006 року між Банком і ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 18 384 доларів США на строк до 12.12.2013 року зі сплатою 12 % річних.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ч.4 ЦПК України).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові про визнання правочину недійсним та відшкодування збитків.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивача у скарзі, що: суд не розглянув питання недійсності кредитного договору від 14.12.2006 року і не досліджував факт надання та отримання кредиту в сумі 18 384 доларів США; у справі відсутні докази надання кредиту у доларах США; згідно меморіального ордеру кошти видані у гривнях; строк кредитного договору закінчився після подання відповідачем 08.07.2008 р. позову до суду; борг був погашений автомобілем 14.05.2009 р. і кредитного договору немає, так як він не був виконаний Банком у доларовому обчисленні, - до уваги не приймаються.

Факт укладення між сторонами кредитного договору від 14.12.2006 року № OD47AU07100006, за умовами якого позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18 384 доларів США на строк до 12.12.2013 року зі сплатою 12 % річних, підтверджується належними і допустимими доказами, встановлений судовими рішеннями, які набрали чинності.

Крім того, на підтвердження факту укладення оспорюваного правочину у доларах США свідчить і факт часткового виконання у 2007 році ОСОБА_1 зобов`язань за договором від 14.12.2006 року № OD47AU07100006 у доларах США.

Докази, що під час укладення кредитного договору від 14.12.2006 року № OD47AU07100006 Банк начеб то навмисно вводив ОСОБА_1 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, матеріали справи не містять.

Позичальник ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір 14.12.2006 року бажав і отримав кредит у доларах США, який частково повернув у доларах США.

Подальші обставини, пов`язані з повернення кредитних коштів, зокрема звернення стягнення на предмет застави (автомобіль CHEVROLET, модель AVEO SF69Y, рік випуску: 2006, реєстраційний номер: НОМЕР_1 ), не впливають на дійсність оспорюваного правочину.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Позивач не довів своїх вимог, тому відсутні підстави для ствердження про порушення прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.ч.1,2,7 ЦПК України).

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому витрати відповідача компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду складено 29.06.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков