ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1768/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року по справі за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району до ОСОБА_1 , третя особа - Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про звільнення від повноважень опікуна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про звільнення від повноважень опікуна.

В обґрунтування позову зазначали, що у квітні 2017 року малолітні діти ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяті на облік в службі (управлінні) у справах дітей міської ради як такі, що опинились у складних життєвих обставинах.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 серпня 2017 року, ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав по відношенню до доньок, відомості про батька дітей внесені зі слів матері. Згідно з рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради від №№555/3, 555/4 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_4 », «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 » зазначеним дітям наданий відповідний соціально-правовий статус. Протягом всього часу перебування дітей на обліку за виконанням обов`язків опікуна здійснювався контроль з боку відділу по району служби (управління) у справах дітей міської ради і Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а саме: обстеження умов проживання родини, взаємоінформування між дошкільним закладом освіти, медичним закладом, в якому спостерігаються діти тощо. Згідно з характеристикою дошкільного навчального закладу «Сніжинка» від 05.11.2018 №140/01.18 малолітня ОСОБА_4 , 2016р.н., відвідує групу раннього віку, проте адаптація проходить незадовільно з перервою через перелом руки вдома. Дитина має бідний словниковий запас, спілкується за допомогою жестів, міміки, помітно відстає в розвитку від однолітків: не сформовані сенсорні поняття, маніпулює предметами не розуміючи їх призначення, пізнавальний інтерес низький. Емоційний стан нестабільний. Дитина постійно потребує уваги і допомоги дорослого. Вихованням дитини займається ОСОБА_1 , яка не завжди дотримується режиму роботи закладу освіти: приводить дитину о 06.45 (заклад працює з 07.00), забирає останню, що незадовільно відображається на психоемоційному стані дитини. Опікун не в достатній мірі прислуховувалась і виконувала поради педагогів, практичного психолога.

Відповідно до характеристики дошкільного навчального закладу «Сніжинка» 24.04.2019 №42/01.18 ситуація щодо розвитку ОСОБА_4 не змінилась.

Згідно з листом дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №161 «Сніжинка» від 11.04.2019 №37/01.18 працівниками зазначеного закладу виявлено факт жорстокого поводження по відношенню до дитини ОСОБА_4 з боку опікуна. 11.04.2019 вихователь групи під час переодягання дитини до сну виявила на спині дитини численні сліди від побиття. Дитину оглянула медсестра і підтвердила наявність численних саден, гематом з порушенням цілісності шкірного покриву та було проведено фотофіксацію фізичного стану ОСОБА_5 . Працівниками закладу викликана швидка допомога і після огляду лікарями швидкої допомоги дитина була госпіталізована.

Після отримання інформації про жорстоке поводження бабусі з дітьми органом опіки та піклування були вжиті термінові заходи: на виконання п.2 ст.170 Сімейного Кодексу України, п.51 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної з захистом прав дитини» від 24.09.2008 №866, п.1, п.2, п.4 ст.9 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з метою захисту життя та здоров`я малолітніх ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від№226 «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від опікуна ОСОБА_1 » діти були відібрані від опікуна та влаштовані до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №1» Запорізької міської ради.

Відповідно до довідки КУ «ЗОКДЛ» ЗОР №4632 від 11.04.2019 ОСОБА_4 , 2016 р.н., відвідала травмпункт ОДЛ із діагнозом: «Множинні забої, гематоми мягких тканей в області спини і верхніх кінцівок,ссадини носа».

Згідно з листом комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №1» від 15.04.2019 №01-26/189 ОСОБА_4 була оглянута лікарем вказаного медичного закладу в присутності працівника швидкої медичної допомоги та було встановлено діагноз: численні садна, гематоми м`яких тканей в області спини, верхніх частинах рук, численні садна носа.

Перебуваючи під опікою ОСОБА_1 , діти мали ряд захворювань, що свідчить про те, що опікун не виконувала свій обов`язок піклуватись про стан здоров`я дітей, їх фізичний,психічний та духовний розвиток.

В ході проведення перевірки за даним матеріалом було встановлено, що дитину побила опікун ОСОБА_1 та у її діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 порушує житлові права підопічних дітей, оскільки не сплачує комунальні послуги за житло, в якому мають реєстрація місця проживання діти.

В результаті проведеної роботи було встановлено факт вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 , неналежного виконання нею обов`язків опікуна. Опікун ОСОБА_1 вчинила фізичне насильство над однією підопічною нею на очах у другої підопічної дитини, не піклувалась належним чином про стан здоров`я дітей, не забезпечувала необхідного медичного догляду, лікування підопічних дітей, не слідкувала належним чином за їх гігієною, не захищала їх житлові права.

Посилаючись на вищенаведені обставини, орган опіки та піклування просив суд з метою захисту прав малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку невиконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків і порушенням нею прав підопічних звільнити ОСОБА_1 від повноважень опікуна над малолітньою ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , та зобов`язати ОСОБА_1 передати дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради для подальшого їх влаштування.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району зазначають, що вважають висновок суду першої інстанції посилковим, оскільки законодавство у сфері запобігання і протидії домашньому насильству взагалі не передбачає жодного випадку насильства, а навпаки, гарантує захист дітей не тільки від скоєння насильства, а, навіть і від загрози його вчинення. Також зазначають, що перебуваючи під опікою ОСОБА_1 , майже здорові діти за рік набули діагнози, зазначені у висновках про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини. Так, у висновку щодо ОСОБА_5 зазначено, що дитина поступила в лікарню з численними саднами, гематомами м`яких тканин в області спини, верхніх частинах рук, носа, гострим бронхітом, ринофарингітом, попрілість промежини, дефіцитна анемія. Дитинна не відповідає психомоторному розвиту за віком - затримка речового розвитку. У висновку щодо ОСОБА_7 , зазначено, що вона поступила у лікарню середньої степи тяжкості, ГРВІ, гострий назофарингіт (нежить), плоскостопість, сірчана пробка, порушення серцевого ритму. Вказане свідчить про те, що опікун не виконувала свій обов`язок піклуватись про стан здоров`я дітей, їх фізичний, психічний та духовний розвиток, не забезпечувала належного догляду за гігієною та лікування підопічних дітей.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 відвідує заняття у спеціаліста - психолога щодо методів виховання дітей, яке сприяє недопущенню проявів будь-якого насильства над дітьми, є безпідставними, оскільки звернення відповідача до психолога носили одинокий характер і лише після відібрання в неї дітей та розгляді справ судом. При цьому матеріалами справи підтверджено, що опікун не в достатній мірі прислуховувалась і виконувала поради педагогів, практичного психолога.

Також, в обґрунтування апеляційної скарги посилаються на систематичну несплату ОСОБА_1 коштів за комунальні послуги, та утворення значного боргу. Так, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2019 року (справа №335/2301/19) з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з центрального опалення та центрального постачання гарячої води 17428,13 грн. Суд першої інстанції помилково не прийняв вказані доводи до уваги, оскільки діти мешкають та мають реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, за ними закріплено право користування житлом, несплата опікуном, яка отримує державні соціальні виплати на дітей, комунальних послуг і створення численних боргів за комунальні послуги - це порушення житлових прав дітей, яке призведе до їх безпритульності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_8 просять рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначають, що в апеляційній скарзі ставиться акцент, на те, що позбавлення відповідача опікунства, яке стане в подальшому приводом для передачі дітей в дитячі центри, дитячі будинки, тощо буде якнайкращим забезпеченням прав та інтересів таких дітей. Проте, на думку відповідача, відібрання дітей у бабусі, внаслідок звільнення її від повноважень опікуна, жодним чином не створить для них сприятливих наслідків та захисної функції, а навпаки спричинить дітям непоправної шкоди. Посилаються на те, що при розгляді таких категорій справ, необхідно також зважати на баланс інтересів не лише сторін у справі, а й самих дітей, оскільки саме від такого рішення суду залежить подальша доля малолітніх дітей та їх життя в цілому. Вважають, що такий баланс якнайкращих інтересів дітей був дотриманий судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, з урахуванням усіх досліджених обставин та доказів у справі. Навіть якщо батьки або ж опікуни припускаються при вихованні дітей певних одиничних помилок, як у випадку з ОСОБА_1 , проте, якщо вони усвідомлюють та стають на шлях свого виправлення, не варто відбирати дітей та позбавляти їх права на зростання у належній атмосфері сім`ї та любові.

Щодо доказів, на які посилається Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, зазначають про те, що вони носять суперечливий характер, оскільки спростовуються іншою сукупністю доказів у справі, свідченнями свідків, самими обставинами, за яких виник спір. Так, наявні у дітей захворювання як, наприклад, плоскостопість або порушення серцевого ритму, затримка речового розвитку, не можуть бути наслідками нездійснення догляду зі сторони ОСОБА_1 , оскільки носять здебільшого угоджений характер. Такі ж захворювання як ринофарингіт, бронхіт є вірусними захворюваннями, які діти могли набути, в тому числі і в дитячому садочку від інших дітей. При цьому. ОСОБА_1 як опікун здійснює візити до лікарів, проходить з ними всі профілактичні огляди та надає лікування, що підтверджується листом від 18 квітня 2019 року № Л 99/03-В «Про родину ОСОБА_9 », в якому поруч з іншим зазначено, що опікун вчасно залучала дітей до профілактичного огляду у дільничного лікаря, влаштувала дітей до дошкільного навчального закладу та сприяла в організації їх дозвілля. Характеристиками, на які посилається скаржник, окрім наведеного в апеляційній скарзі, також встановлено, що ОСОБА_1 проявляє турботу до дитини: дівчинка охайно одягнута, доглянута, нагодована, почуває себе комфортно з бабусею, що в свою чергу свідчить про належне виконання з боку ОСОБА_1 своїх опікунських обов`язків. Крім того, в психологічній характеристиці на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 з КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», зазначено, що діти прихід бабусі зустрічали виразно емоційно-позитивними реакціями. В процесі взаємодії з бабусею у дітей спостерігається емоційна прив`язаність до бабусі. Діти в жодному випадку не проявляли боязні до ОСОБА_1 , або ж негативного ставлення до неї, у зв`язку з обставинами що склалися. Посилання скаржника на наявність заборгованості у ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги є неприйнятними, оскільки відповідач не відмовляється від її погашення та систематично сплачує заборгованість певними платежами. Натомість, будь-які рішення про виселення сім`ї ОСОБА_1 з займаного ними житлового приміщення у зв`язку з наявністю заборгованості, в матеріалах справи відсутні.

Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району ОСОБА_10 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити її з вищевказаних підстав.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Агафонова Ж.В. просила апеляційну скаргу задовольнити, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2017 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 34-35).

Рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22 вересня 2017 року № 555/3, № 555/4малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статут дитини, позбавленої батьківського піклування (т. 1 а.с. 37, 37, зворот).

Розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 30 жовтня 2017 року № 732р. ОСОБА_1 , бабусю дітей, призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 38).

09 листопада 2017 року на підставі письмової заяви ОСОБА_1 та наказу директора Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 09 листопада 2017 року № 503 родину було взято під супровід .

З листа дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 161 «Сніжинка» від 11 квітня 2019 року вбачається, що працівниками зазначеного закладу виявлено жорстоке поводження по відношенню до дитини ОСОБА_4 2016 р.н. з боку опікуна ОСОБА_1 . Так, 11 квітня 2019 року вихователь групи під час переодягнення дитини до сну виявила на спині дитини численні сліди від побиття. Педагог звернулася до медичної сестри закладу, яка оглянула дівчинку і підтвердила наявність численних саден, гематом з порушенням цілісності шкірного покриву. Проведено фото фіксацію фізичного стану дитини. Вирішено викликати швидку допомогу. Дитина, після огляду лікарями швидкої допомоги, госпіталізована у супроводі вихователя (т. 1 а.с. 22).

З листа КНП «Міська дитяча лікарня № 1» від 15 квітня 2019 року встановлено, що ОСОБА_11 була оглянута лікарем в присутності працівника швидкої медичної допомоги та їй було встановлено діагноз: численні садна, гематоми м`яких тканей в області спини, верхніх частинах рук, численні садна носа (т. 1 а.с. 23).

Згідно з висновками про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_12 поступила в лікарню з гострим бронхітом, ринофарингітом, дефіцитом анемії, а ОСОБА_13 поступила у лікарню з ГРВІ, гострий ринофарингіт (т. 1 а.с. 26, 26, зворот).

Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 18.04.2019 року № 1199/03-В опікунська родина ОСОБА_9 перебуває під соціальним супроводом вказаного Центру, протягом соціального супроводу з опікуном та дітьми проводились профілактично виховні бесіди щодо відповідального ставлення до своїх опікунських обов`язків. ОСОБА_1 разом з дітьми неодноразово були запрошені на психологічні консультації, але опікун відмовлялась в зв`язку з браком часу. Після отримання повідомлення про вчинення опікуном насилля по відношенню до ОСОБА_11 був здійснений вихід за адресою проживання опікуна. ОСОБА_1 повідомила, що вона дійсно вчинила фізичне насилля по відношенню до дівчинки, а саме відлупцювала віником для сміття, оскільки була роздратована поганою поведінкою дитини. Жінка дуже шкодує про скоєні дії по відношенню до дитини.

11 квітня 2019 року розпорядженням голови районної адміністрації було відібрано малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у опікуна ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 42).

Вищевказане розпорядження було прийнято на основі Протоколу № 16 Комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 18 квітня 2019 року .

03 травня 2019 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району на підставі ст. 251 СК України, ст. 75 ЦК України було видано розпорядження про № 271р про звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна над малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Влаштовано малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на повне державне забезпечення до комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, третя особа Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про визнання протиправним та скасування розпорядження голови районної адміністрації задоволені частково. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 03.05.2019 року № 271р «Про звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна над малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (т. 1 а.с. 43-46).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2019 року у частині визнання незаконним та скасування розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 03.05.2019 року № 271р. змінено, а саме змінено обґрунтування підстав задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна малолітніх дітей відбулося в порушення вимог ч.3 ст.75 Цивільного кодексу України, тому розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 03.05.2019 року №271р прийнято не у межах наданих повноважень, оскільки рішення про звільнення особи від виконання обов`язків опікуна, за відсутності заяви про таке звільнення від самого опікуна, може бути прийнято лише судом за наслідком розгляду заяви відповідного органу опіки та піклування (т. 1 а.с. 49-51).

Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Відповідно до статей 250, 251 СК України опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених ЦК України. Особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

За змістом частини 4 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно зі статтями 67, 69 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої та неповнолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Відповідно до статті 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів факту системного неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна, натомість в судовому засіданні встановлено, що відповідач здійснювала визначені законом обов`язки щодо виховання її онучок, опіки про здоров`я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток останніх, їх підготовку до самостійного життя, забезпечення їх доглядом і лікуванням, створенням належних побутових умов та умов для здобуття дітьми освіти. Що стосується поведінки опікуна з приводу жорстокого поводження, яке фактично стало підставою для винесення як розпорядження, так і звернення до суду з позовом про звільнення від обов`язків опікуна, суд погодився з доводами ОСОБА_1 , що такий випадок мав одиничний характер, та прийняв до уваги факт, що відповідач жалкує про свій вчинок. Жодних офіційних підтверджень неналежного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків по відношенню до дітей, окрім одного звернення представників дитячого садку, немає. Вказане свідчить, що весь час коли відповідач виконувала повноваження опікуна, жодних зауважень до її обов`язків не було. Наявність заборгованості у ОСОБА_1 за комунальні послуги суд до уваги, як доводи неналежного виконання відповідачем обов`язків опікуна, суд не прийняв.

З зазначеним висновком колегія суддів погоджується.

Так, згідно з психолого-педогогічною характеристикою на дитину ОСОБА_3 від 24.04.2019 року, психолого-педогогічними характеристиками на дитину ОСОБА_4 від 24.04.2019 року, від 05.11.2018 року, ОСОБА_1 проявляла турботу до дітей, діти охайно одягнуті, доглянуті, почувають себе комфортно з бабусею.

Відповідно до психологічної характеристики на дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_11 КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» діти прихід бабусі зустрічають виразно емоційно-позитивними реакціями (біжить на зустріч, обіймає, сміється, вигукує « ОСОБА_15 прийшла»). В процесі взаємодії з бабусею у дітей спостерігається емоційна прив`язаність до бабусі. Бабуся в контакті з дітьми веде себе адекватно ситуації, проявляє інтерес, приносить частування (т. 1 а.с. 120).

Згідно з висновком за результатами психологічного дослідження практичного психолога ОСОБА_16 від 11 червня 2019 року, рекомендовано надати можливість бабусі піклуватися про онучок та не обмежувати її участі у вихованні дітей, за умов організації необхідного супроводу фахівцями соціальної служби, зокрема психолога. За результатами психологічного дослідження визначено, що ОСОБА_1 прагне діяти в інтересах дітей, висловлює готовність виконувати рекомендації фахівців щодо виховання онучок (т. 1 а.с. 121).

З копії картки обліку роботи з сім`єю ОСОБА_9 вбачається, що відповідач відвідує зустрічі та бесіди соціальних служб (т. 1 а.с. 117-119).

Судом першої інстанції також були допитані свідки, зокрема, ОСОБА_17 - вихователь групи дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 161 «Сніжинка», практичний психолог ОСОБА_16 , яка залучена до участі у справі як спеціаліст, ОСОБА_18 фахівець соціальної роботи Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, ОСОБА_19 - логопед, ОСОБА_20 - директор ДУ Сніжинка ЗМР, ОСОБА_21 - психолог відділу соціальної роботи по Вознесенівському району, які підтвердили старання та належне виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна по відношенню до своїх унучок.

Так, ОСОБА_17 - вихователь групи дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 161 «Сніжинка», зазначила, що випадок, коли дитина з`явилась до садку із синцями носив одиничний характер, при цьому, особливих відхилень від виконання обов`язків опікуном ОСОБА_1 не зазначила.

Свідок ОСОБА_18 - фахівець соціальної роботи Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді суду пояснив, що ним неодноразово проводилися перевірки умов влаштування, утримання, виховання малолітніх дітей ОСОБА_9 . Під час зазначених відвідувань будь якої агресії опікуна до дітей не виявлено, були деякі зауваження стосовно виховання, які позитивно сприймала опікун.

ОСОБА_19 - логопед, підтвердила, що бабуся піклується за дітей, приводить їх на заняття, мова дітей стає кращою, діти охайні, на її думку опікун належним чином виконує обов`язки опікуна.

Допитана в якості свідка ОСОБА_20 - директор ДУ Сніжинка ЗМР, суду пояснила, що коли діти поступили до закладу, за правилами поведінки відставали від інших, діти були чисті, охайні, опікун прислухалася до порад спеціалістів закладу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_21 , психолог відділу соціальної роботи по Вознесенівському району, пояснила, що діти перебували під соціальним супроводом, та опікун отримувала рекомендації по вихованню дітей.

Практичним психологом ОСОБА_16 надано рекомендації щодо недоцільності обмеження спілкування близьких людей, в даному випадку опікуна ОСОБА_1 та її малолітніх онучок, оскільки перебування з близькими родичами, а саме з бабусею, для дітей створить умови для формування надійної прив`язаності, яка стане основою для розвитку дітей. Також, психологом (спеціалістом) було наголошено на тому, що більшої травми діти зазнали, коли їх насильно без жодних пояснень помістили спочатку до закладу охорони здоров`я, куди не допускали ані рідну бабусю, ані близьких родичів дітей, а потім - до дитячого будинку Сонечко.

При цьому, належних та допустимих доказів саме ухилення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна з боку позивача не надано.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що захворювання дітей, зокрема гострий бронхіт, ринофарингіт, дефіцит анемії, ГРВІ, пов`язані та виникли саме внаслідок неналежного здійснення ОСОБА_1 обов`язків опікуна, матеріали справи не містять.

Колегією суддів, як і судом першої інстанції досліджено випадок жорстокого погодження відповідача із онучкою, що є неприпустимим. Проте, враховуючи відношення ОСОБА_1 до цього випадку, пояснення, обставини та подальшу поведінку, зокрема зусилля відповідача спрямовані на нівелювання його наслідків, висновок суду про передчасність та недоцільність звільнення опікуна від його обов`язків та подальше влаштування до дитячого будинку є вірним.

Крім того, вищенаведена подія є поодиноким випадком, що визнається усіма учасникам справи, та не є підставою для звільнення опікуна від його обов`язків у відповідності до вимог ст. 251 СК України та статті 75 ЦК України.

Безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами цієї справи, є доводи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в апеляційній скарзі у цій справі про те, що опікуном ОСОБА_1 не забезпечуються найкращі інтереси дітей при здійсненні опіки над дівчинками, вона не забезпечує їх належне виховання та розвиток. Жодних доказів про зловживання ОСОБА_1 своїми обов`язками суду не надано.

Крім того, звільнення відповідача ОСОБА_1 від обов`язків опікуна відносно малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , суперечить інтересам дітей.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не довів того, що відповідачем ОСОБА_1 дійсно не забезпечені належні умови проживання малолітніх, або вона невідповідально відноситься до своїх обов`язків щодо виховання та навчання дітей. Виходячи з обставин справи неможливо вважати, що має місце злісне ухилення відповідача від виконання опікунських повноважень, а тому вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від опікунських повноважень є передчасним з точки зору захисту права малолітньої на проживання в сім`ї.

Також колегія суддів погоджується з позицією суду на безпідставність посилань Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району на наявність у ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги, оскільки вказане не є критерієм при вирішенні дотримання опікуном своїх обов`язків.

Судом першої інстанції також правильно врахована практика Європейського суду з прав людини у справах, пов`язаних із захистом прав і свобод дитини, згідно якої ЄСПЛ велика увага приділяється справам, пов`язаним з визначенням місця проживання дитини, а також з реалізацією права на спілкування з нею не тільки батьків, але й інших родичів: дідусів, бабусь.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, не установивши на підставі цих доказів та пояснень учасників справи, що ОСОБА_1 , будучи опікуном, діє всупереч інтересам малолітніх дітей, порушує їх права, не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків, та, врахувавши, що заява Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району не містить беззаперечних та переконливих доводів й обґрунтувань на підтвердження того, що звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна буде відповідати інтересам малолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: