ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3/21 Справа № 210/5549/17 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС та ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС, про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 18.04.2017 року приблизно о 20?? год. по проспекту Миру біля будинку № 10 у місті Кривому Розі, за участю транспортного засобу марки Хюндай Акцент, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Передумовою дорожньо-транспортної пригоди стало те, що транспортний засіб марки Мітсубісі Лансер, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 в`їхав в електричну опору, яка впала на проїжджу частину, по якій рухалася ОСОБА_2 та наїхала на дроти від вказаної електроопори, що впала.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2017 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 320,00 грн.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.07.2017 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Мітсубісі Лансер ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ СК АХА страхування відповідно до полісу № АЕ/9850340 від 17.02.2017 року, що був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди.

До ПрАТ СК АХА Страхування було направлено заяву про виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 , проте страхова компанія відмовила у добровільному страховому відшкодуванні завданих збитків.

Відповідно до висновку експерта автотоварознавця Чивчиш О.П. № 36/05/17 від 31.05.2017 року розмір матеріальної шкоди, з урахуванням величини втрати товарної вартості, пошкодженого транспортного засобу марки Хюндай Акцент, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , становить 30 669,71 грн, яка складається із: вартість ремонтних робіт 2 909,00 грн; вартість матеріалів 3 251,09 грн; вартість замінених деталей 12 227,40 грн.; втрата товарної вартості 12 282,22 грн.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні від 29.03.2019 року, ОСОБА_2 просила суд: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 282,22 грн, що складається із втрати товарної вартості; стягнути з ПрАТ СК АХА Страхування на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18 387,49 грн; а також стягнути витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 300,00 грн та судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 640,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану за результатами пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля марки Хюндай Акцент, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 12 282,22 грн.

Стягнуто з ПрАТ СК АХА Страхування на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану за результатами пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля марки Хюндай Акцент, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 18 387,49 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПрАТ СК АХА Страхування на користь ОСОБА_2 витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 300,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування, яке 20.06.2019 року змінило найменування на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС (далі АТ СК АРКС), посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що 18.04.2017 року приблизно о 20?? год. по проспекту Миру біля будинку № 10 у місті Кривому Розі водій транспортного засобу марки Мітсубісі Лансер, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 в`їхав в електричну опору, яка впала на проїжджу частину, по якій рухалася водій ОСОБА_2 на автомобілі марки Хюндай Акцент, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та наїхала на дроти від електроопори, що впала, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2017 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 320,00 грн (т.1 а.с.71).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.07.2017 року адміністративну справу відносно ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 18.04.2017 року, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (т.1 а.с.9,72).

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Мітсубісі Лансер ОСОБА_1 була застрахована у АТ СК АРКС відповідно до полісу № АЕ/9850340 від 17.02.2017 року, що був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди.

До АТ СК АРКС було направлено заяву про виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 , проте страхова компанія відмовила у добровільному страховому відшкодуванні завданих збитків.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 36/05/17 від 31.05.2017 року, сума матеріального збитку, з урахуванням величини втрати товарної вартості, завданого з технічної точки зору володільцю пошкодженого автомобіля марки Hyndai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , в цінах на дату 19.05.2017 року, складає 30 669,71 грн. Крім того, вартість відновлювального ремонту станом на дату дорожньо-транспортної пригоди становить 18 387,49 грн, а втрата товарної вартості становить 12 282,22 грн. (т.1 а.с.10-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку про наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди з відповідачів.

Проте, колегія суддів у повній мірі не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон № 1961-IV) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постановах від 04.12.2019 року по справі № 359/2309/17, від 15.10.2020 року по справі № 755/7666/19 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відступивши від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 18.04.2017 року приблизно о 20:00 год. по проспекту Миру біля будинку № 10 у місті Кривому Розі водій транспортного засобу марки Мітсубісі Лансер, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 в`їхав в електричну опору, яка впала на проїжджу частину, по якій рухалася водій ОСОБА_2 на автомобілі марки Хюндай Акцент, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та наїхала на дроти від електроопори, що впала, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2017 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 320,00 грн (т.1 а.с.71).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.07.2017 року адміністративну справу відносно ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 18.04.2017 року, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (т.1 а.с.72).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Мітсубісі Лансер ОСОБА_1 була застрахована у АТ СК АРКС відповідно до полісу № АЕ/9850340 від 17.02.2017 року, що був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.80).

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до АТ СК АРКС з заявою про виплату страхового відшкодування, проте страхова компанія відмовила у добровільному страховому відшкодуванні завданих збитків, що підтверджується листом від 03.11.2017 року (т.1 а.с.23).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_2 апеляційний суд приймає за основу висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 36/05/17 від 31.05.2017 року.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 36/05/17 від 31.05.2017 року, сума матеріального збитку, з урахуванням величини втрати товарної вартості, завданого з технічної точки зору володільцю пошкодженого автомобіля марки Hyndai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , в цінах на дату 19.05.2017 року, складає 30 669,71 грн. Крім того, вартість відновлювального ремонту станом на дату дорожньо-транспортної пригоди становить 18 387,49 грн, а втрата товарної вартості становить 12 282,22 грн (т.1 а.с.10-15).

Отже, різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, що має виплатити страховик, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягає стягненню саме з винної особи, тобто відповідача ОСОБА_1 , оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості (ВТВ), зносу та ПДВ (в разі його підтвердження) повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 , як особа що є виною у спричинені збитків, відповідно до статей 29, 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статей 11, 1166, 1187, 1194 ЦК України та висновків щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц, зобов`язаний сплатити ОСОБА_2 втрату товарної вартості в розмірі 12 282,22 грн, а відповідач АТ СК АРКС повинен відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту, яка згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 36/05/17 від 31.05.2017 року становить 18 387,49 грн.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що відповідно до п.12.1 статті 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як установлено судом апеляційної інстанції, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Мітсубісі Лансер ОСОБА_1 була застрахована у АТ СК АРКС відповідно до полісу № АЕ/9850340 від 17.02.2017 року, що був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн, франшиза 1 000,00 грн (т.2 а.с.80).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки підлягає стягненню франшиза в розмірі 1 000,00 грн, оскільки це передбачено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9850340 від 17.02.2017 року.

Отже, розмір вартості відновлювального ремонту, що становить 18 387,49 грн, який повинен відшкодувати відповідач АТ СК АРКС позивачу, повинен бути зменшений на суму франшизи, а тому колегія суддів приходить до висновку, з відповідача АТ СК АРКС на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17 387,49 грн (18 387,49 - 1 000,00 = 17 387,49).

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля та його вартість матеріали справи не містять.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні було вирішено питання щодо обовязкової особистої явки позивачки для надання пояснень щодо відновлення транспортного засобу, проте в судові засідання позивач не з`явилася, доказів відновлення транспортного засобу не надала.

Також, колегією суддів неодноразово роз`яснювалось сторонам їх право на звернення до суду з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, проте таких клопотань від сторін не надійшло, представники апелянтів, кожний окремо, зазначали про своє небажання заявляти у суді апеляційної інстанції клопотання про призначення судової експертизи.

Згідно частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції не врахував, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за пошкодження належного позивачу транспортного засобу не настала, що в свою чергу, свідчить про те, що заявлений випадок не є страховим, у зв`язку з чим відсутній причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями водія ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, зважаючи на наступне.

Судом апеляційної інстанції було витребувано справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так, згідно матеріалів справи про адміністративні правопорушення № 214/2608/17 встановлено, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.07.2017 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , він повідомив, що керуючи тролейбусом № 015 маршрут № 20, висаджував пасажирів на зупинці вул. Героїв-підпильників помітив як автомобіль марки Мітцубісі Лансер синього кольору врізався в опору біля магазину Європейські гардини, електроопора разом з тролею впали на проїжджу частину, о 20:06 годині свідок помітив під`їжджаючу патрульну машину, підійшов до них, щоб повідомити, що тролея під напругою у 600В, під час розмови з патрульним він помітив як автомобіль червоного кольору марки Хюндай, номерний знак НОМЕР_1 , наїхав на дроти, які лежали на проїзній частині.

Як убачається з показань ОСОБА_2 та не заперечується інспектором патрульної поліції, вона керувала транспортним засобом без перевищення швидкості, йшов дощ, дорожньо-транспортна пригода сталася у темну пору доби, освітлення було неповним. З переглянутого судом відео запису вбачається, що перед ДТП, місце не було огороджено, на узбіччі стояли патрульні машини, але вони були без освітлення, місце пригоди внаслідок чого впав банер з дротами на проїзну частину не огороджено.

Отже, сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого статей 124 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам, оскільки дроти лежали на проїзній частині в результаті ДТП, що сталося до цього, і водійка ОСОБА_2 не могла передбачити наявність такої перешкоди на проїзній частині. Крім того, місце ДТП не було огороджене, з наданих суду відеозапису відеореєстратора не вбачається можливості для водія ОСОБА_2 запобігти наїзду на дроти. Вказане виключає її адміністративну відповідальність за статей 124 КУпАП.

Крім того, колегією суддів також було досліджено відеозапис з відеореєстратора, який був встановлений у автомобілі ОСОБА_2 , згідно до якого зафіксовано, що водій ОСОБА_2 рухалася по проспекту в темний час доби, у дощову погоду, на невеликій швидкості та здійснила наїзд на перешкоду дроти електроопори, які лежали на проїзній частині. З відеозапису видно, що вона об`єктивно не могла бачити вказану перешкоду для свого автомобіля. Також на відеозаписі зафіксовано, що транспортний засіб з даним відеореєстратором здійснив наїзд на дроти в той час, коли на місті вже працювали працівники поліції та інший транспортний засіб стояв з увімкненими аварійними фарами (а.с.17 адмінсправи № 214/2608/17).

У той же час, згідно матеріалів справи про адміністративні правопорушення № 210/1704/17 встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2017 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 320,00 грн.

Судом було встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Мітсубісі Лансер, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на електроопору, після чого електроопора впала на проїзну частину.

Доводи апеляційних скарг про те, що працівники поліції мають нести відповідальність за безпеку дорожнього руху, оскільки місце ДТП не було огороджено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з пояснень сторін в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що дії працівників поліції в установленому законом порядку сторонами не оскаржувалися.

Вирішуючи позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця та судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльності яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Страхова компанія не є учасником дорожньо-транспортної пригоди та/або винуватцем ДТП, ніяким чином не завдавала шкоди позивачу.

Отже, у АТ СК АРКС відсутній обов`язок нести солідарну відповідальність перед позивачем.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до положень пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 300,00 грн підлягаються стягненню саме з винної особи, а саме з відповідача ОСОБА_1 , а судові витрати, що складаються із судового збору підлягають стягненню з обох відповідачів у рівних частинах, а саме по 320,00 грн з кожного.

Відповідно до пункту 4 частини першої, частини другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 282,22 грн., франшизу в розмірі 1 000,00 грн та витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 300,00 грн, а з ПрАТ СК АРКС на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17 387,49 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 282,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 франшизу в розмірі 1 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 300,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17 387,49 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору по 320 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко