Житомирський апеляційний суд
Справа №295/463/13- ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 7 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 , звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що постановою Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_4 в солідарному порядку із ОСОБА_2 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 у розмірі 1197711 грн. 09 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 в солідарному порядку із ОСОБА_2 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 у розмірі 1197711 грн. 09 коп. Також стягнуто із ОСОБА_3 солідарно із ОСОБА_2 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 у розмірі 1197711 грн. 09 коп.

Заявник вказує, що 4 березня 2020 року між новим кредитором ТОВ Фінансова компанія Карточка плюс, та ОСОБА_7 укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого товариство відступило ОСОБА_8 право вимоги за вказаним кредитним договором.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_6 просила замінити стягувача ПАТ ОТП Банк, на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 7 квітня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Зокрема, зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що у спірних правовідносинах заміна кредитора з фінансової установи та фізичну особу неможлива, оскільки укладений між ТОВ ФК Карточка плюс та ОСОБА_7 договір не визнаний недійсним. Вважає, що суд першої інстанції, порушивши принцип диспозитивності, безпідставно вийшов за межі розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження та з власної ініціативи надав оцінку договору відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. При цьому, постанови Верховного Суду, на які послався суд першої інстанції, не підлягають застосуванню при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки стосуються позовних вимог про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_4 в солідарному порядку із ОСОБА_2 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 від 17 вересня 2007 року у розмірі 1197711 грн. 09 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 в солідарному порядку із ОСОБА_2 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 від 17 вересня 2007 року у розмірі 1197711 грн. 09 коп. Також стягнуто із ОСОБА_3 солідарно із ОСОБА_2 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 від 17 вересня 2007 року у розмірі 1197711 грн. 09 коп.

Обґрунтовуючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, представник ОСОБА_1 надала суду повідомлення ТОВ « ФК « Карточка плюс» про те, що первісний кредитор відступив ТОВ Фінансова компанія Карточка плюс право вимоги за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 від 17 вересня 2007 року.

Окрім того, до матеріалів справи долучено копію договору про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ « ФК «Карточка плюс» відступило ОСОБА_8 право вимоги за кредитними договорами, які були укладені між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , в тому числі й за кредитним договором № ML-010/040/2007/1 від 17 вересня 2007 року.

Пунктами 2.1, 2.2. цього договору також передбачено, що первісний кредитор передає та відступає новому кредитору сукупність прав, належних первісному кредитору за кредитним договором та договором забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, право звернути стягнення на заставне майно.

За цим договором новому кредитору переходять всі права первісного кредитора як сторони за кредитним договором та договором забезпечення в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором та відповідно до норм чинного законодавства України.

Долучений до матеріалів справи акт приймання-передачі від 4 березня 2020 року містить інформацію про те, що у зв`язку із відступленням права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору документи кредитної справи по кредитному договору №ML-010/040/2007/1, укладеному 17 вересня 2007 року між АТ « ОТП Банк» та ОСОБА_2 ( кредитний договір, додаткові угоди до кредитного договору додатки до кредитного договору ( графіки погашення кредиту).

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що фізична особа не може бути стороною договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, адже фізична особа (у будь-якому статусі) не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі послуги надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Вказані обставини виключають можливість замінити стягувача у виконавчому провадженні з АТ «ОТП Банк» на ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець ( ч.2 ст.442 ЦПК України).

Частиною 5 статті 15 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, заміна кредитора у зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ст.442 ЦПК України та ч.5 ст.15 Закону України « Про виконавче провадження».

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто можлива на будь-якій стадії процесу.

Розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема, договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.

У ст. 204 ЦК України закріплене правило про те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зроблено висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку правочину, оскільки це буде порушувати презумпцію його правомірності.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29 грудня 2020 року у справі №0910/2-103/2011.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір відступлення права вимоги, укладений 4 березня 2020 року між ТОВ « ФК «Карточка плюс» та ОСОБА_7 , був визнаний недійсним в судовому порядку.

Висновок про те, що договір відступлення прав вимоги на користь фізичної особи є оспорюваним ( а не нікчемним) правочином, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі №638/22396/14-ц.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про неможливість заміни АТ « ОТП Банк» на фізичну особу.

Разом з тим, у задоволенні заяви слід відмовити з інших підстав.

Так, при зверненні до суду із вказаною заявою, представником ОСОБА_1 не надано суду копію договору відступлення права вимоги, який був укладений між АТ « ОТП Банк» та ТОВ « ФК «Карточка плюс». Долучені до матеріалів справи письмове повідомлення, яким ТОВ « ФК « Карточка плюс» повідомило боржника та поручителів про заміну кредитора, а також довідка АТ « ОТП Банк» про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором новому кредитору, не є достатніми доказами, які б надали суду можливість перевірити доводи заявника про перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ « ФК Карточка плюс».

Окрім того, заборгованість за вказаним кредитним договором була стягнута судом з боржника та поручителів в солідарному порядку. Водночас, зміст договору відступлення права вимоги, який був укладений 4 березня 2020 року між ТОВ « ФК « Карточка плюс» та ОСОБА_7 , не містить інформації про набуття новим кредитором права вимоги за договором поруки №SR-ML-010/040/2007/1, який був укладений 17 вересня 2007 року між АТ « ОТП Банк» та ОСОБА_4 , договором поруки №SR-ML-010/040/2007/1/1, укладеним 17 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5 , а також договором поруки №SR-ML-010/040/2007/1/2, який укладений між АТ « ОТП Банк» та ОСОБА_3 .

Положення пунктів 2.1 та 2.2 цього договору про те, що до нового кредитора переходять права вимоги за договором забезпечення, не є достатніми для того, щоб дійти висновку про набуття ОСОБА_7 права вимоги за вказаними договорами поруки. У розділі 1 даного договору міститься перелік кредитних договорів, за якими відбулось відступлення права вимоги. Договори поруки у цьому переліку відсутні. Не міститься інформація щодо договорів забезпечення й у акті приймання-передачі документів кредитної справи.

Таким чином, у задоволенні заяви необхідно відмовити з наведених вище підстав.

Враховуючи вищезазначене, ухвалу слід змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 7 квітня 2021 року змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: