Провадження № 2/756/2519/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2021 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м.Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями службової особи органу державної влади Головного управління національної поліції у м.Києві, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в грудні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 19 березня 2020 року старшим дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві капітаном поліції Дячишеним А.І. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 356944 за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року у справі № 756/3834/20 закрито провадження по адміністративній справі про притягнення його до відповідальності за вищевказаною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях складу та події адміністративного правопорушення.

Зазначає, що через складання відносно нього протоколу та подальшого направлення до суду, а також подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді, очікування такого розгляду, невизначеність під час такого очікування завдали значної моральної (немайнової) шкоди позивачу. По перше, позивач є особою пенсійного віку, а відтак дії капітана поліції спонукали до значних фізичних та психологічних перенавантажень, пов`язаних в першу чергу на доведення безпосередньо на місці складання протоколу своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення. По друге, суттєве емоційне та моральне навантаження викликав сам факт очікування розгляду справи за складеними направленими службовою особою до судового органу адміністративними матеріалами, подальша участь в судових засіданнях під час такого розгляду. В даному випадку, ситуація ускладнювалася тим, що адміністративне провадження повинно було відбуватися під час карантинних обмежень введених у м.Києві, пов`язаних з пандемією гострої респіраторної хвороби COVID-19, що в свою чергу наражало позивача на додаткову небезпеку, адже останній є особою, яка перебуває в зоні ризику та є найбільш ураженою для даної хвороби, окрім цього він має дружину, яка також перебуває в зоні такого ризику. По-третє, і основне, такими незаконними діями працівників поліції було принижено честь позивача.

Позивач зазначає, що право на відшкодування шкоди та порядок такого відшкодування прямо передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та нормами ЦК України.

Вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. буде дійсно відповідати вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.56 Конституції України, ст.15, 16, 23, 1174, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач просив суд стягнути з держави через Державну казначейську службу України на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями службової особи органу державної влади Головного управління національної поліції у м.Києві. а також судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 28.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження.

26.03.2020 року Державна казначейська служба України отримала ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, разом з тим відзив на позов не подали.

15.04.2020 року від представника ГУНП у м.Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вимоги та твердження позивача є безпідставними та не обґрунтованими. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки відповідачі не завдавали моральної шкоди позивачу, так як ніяких рішень щодо позивача відповідачі не приймали, відтак немає жодної підстави для компенсації моральної шкоди позивачу.

22.04.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що відзив на позов не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом (аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в постановах Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц (провадження 61-34251св18), від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження №61-15393 св18). Просив позов задовольнити.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19 березня 2020 року старшим дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві капітаном поліції Дячишеним А.І. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 356944 за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року у справі № 756/3834/20 закрито провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вищевказаною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має залучити як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відтак, ст. 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно, за приписами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначається у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95, N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди. Як сам факт завдання особі моральних страждань, так і розмір відшкодування за них, підлягає доказуванню за допомогою відповідних доказів. Закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Наявні матеріали справи не містять доказів того, що в межах життєвих та ділових зв`язків позивача відбулися зміни, пов`язані зі зміною щодо нього усталеної суспільної, соціальної та ділової оцінки, зниження ділової активності та зменшенням соціальних контактів.

Зазначений висновок щодо застосування норм права , який згідно вимог ст.263 ЦПК України, повинні застосовувати суди, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 312/262/18, провадження № 6114401св19.

Позивач мав можливість і скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.44-3 КУпАП. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та встановлення відсутності складу правопорушення в діях позивача, на думку суду, є достатньою моральною сатисфакцією у даній ситуації. Ніякі заходи примусу зі сторони держави до позивача не застосовувались.

У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність усіх елементів складу правопорушення для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, ч.6 ст.82, 83, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління національної поліції у м.Києві (м.Київ, вул.Володимирська, 15), Державної казначейської служби України , адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Бастіонна, будинок 6) про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями службової особи органу державної влади Головного управління національної поліції у м.Києві - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2021 року.

Суддя Н.О. Яценко