КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

Справа №757/37399/19-ц Головуючий у суді 1 інстанції: Ільєва Т.Г.

Провадження №22-ц/824/7217/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

25 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

перевіривши відповідність вимогам ст. ст. 352-356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної Спілки Споживчих Товариств України «Укоопспілка» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИЛА

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центральної Спілки Споживчих Товариств України «Укоопспілка» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 31 березня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали шляхом надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 2714 грн 27 коп.

17 червня 2021 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, що підтверджується розпискою.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив скасувати вимоги сплати судового збору та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Зазначав, що Голосіївський районний суд м. Києва, Печерський районний суд м. Києва та Київський апеляційний суд (апеляційне провадження №22-ц/824/10035/2020) не вимагали сплати судового збору. Вимоги Київського апеляційного суду, зазначені в ухвалі від 11 червня 2021 року, щодо сплати судового збору є неправомірними. При цьому посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону до внесення змін на підставі Закону №484-VIII від 22.05.2015.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Як встановлено ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Станом на 25 червня 2021 року недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунуто (не сплачено судовий збір), а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню особи з такою скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 356, 357 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної Спілки Споживчих Товариств України «Укоопспілка» про стягнення заборгованості по заробітній платі вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко