Справа № 523/1915/21
Провадження №2/523/2572/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Промінь-1» (далі за текстом ПрАТ «Промінь-1») звернулось до суду з позовом в якому просить визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позив мотивований, що на балансі ПрАТ «Промінь-1» знаходиться зазначений вище житловий будинок-гуртожиток. В квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований та до січня 2017р. проживав ОСОБА_1 . Починаючи з вказаного часу ОСОБА_1 в квартирі не проживає, , особистих речей немає, в квартирі відсутні вхідні двері, вікна. В зв`язку з заборгованістю по комунальній оплаті квартира була відключена від електро та водопостачання. В зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідач втратив право користування житлом відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 24.02.2021р. провадження у справі були відкрито з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.04.2021р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін.

В судовому засіданні директорка ПрАТ «Промінь-1» заявлені вимоги підтримала, просить задовольнити.

Відповідач не спростовуючи фактичні обставини по справі вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так він має бажання проживати в квартирі. Своє непроживання з січня 2017р. обґрунтовував тим, що квартира не придбана для проживання.

Заслухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач довів під час розгляду даної справи.

Так, ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 22.02.2006р. Зі слів сторін по справі, проте не підтверджено документально, вказана квартира раніше була виділена батькам відповідача, після смерті яких він продовжив в кій проживати.

Згідно довідки Ф-1 від №10 від 02.02.2021р. на зазначеній вище житловій площі, крім позивача більше не має зареєстрованих осіб.

З представлених актів від 06.06.2017р., 10.01.2018р., 12.06.2018р, 09.01.2019р., 05.06.2019р., 10.01.2020р., 09.06.2020р., 02.02.2021р. складених і підписаних сусідами відповідача, убачається, що ОСОБА_1 з 01.01.2017р. в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, особисті речі в квартирі відсутні, квартира знаходиться в занедбаному стані.

Факт непроживання ОСОБА_1 на спірній житловій площі з січня 2017р. та знаходження квартири у непридатному для проживання стані, тобто більше шести місяців без поважних на те причин підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є сусідками відповідача.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів зазначених свідком. Зацікавленості свідка у вирішенні спору судом не встановлено та її показання збігаються з іншими зібраними по справі доказами.

Крім того з представлених фотознімків вбачається, що в спірній квартирі відсутні двері, як внутрішні так і вхідні, відсутні вікна, кімнати квартири завалені сміттям, квартира має загальний доступ сторонніх осіб, в зв`язку з чим в квартирі взагалі відсутні будь-які речі.

Згідно представленої довідки №12 від 02.02.2021р. по спірній квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.06.2017р. до 01.02.2021р. утворилась заборгованість по житлово-комунальним послугам в розмірі 10255,11грн.

Крім того, сам факт виселення та не проживання на житловій площі з січня 2017р. ОСОБА_1 не оспорю та визнає, втім посилається на перешкоди у проживанні, яке пов`язує з непридатним станом квартири. Втім, такі посилання судом відхиляються, так як він, як наймач квартири своєю бездіяльністю та безвідповідальним ставленням до найманої квартири, довів її до такого стану.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.1,2 ст.13 ЦПК України).

Зібрані по справі докази в їх сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 у січня 2017р. виїхав зі спірної житлової площі та в ній непроживає без поважних на те причин, належні йому речі в квартирі відсутні, квартира перебуває у непридатному для проживання стані. При цьому ОСОБА_1 не довев належними та допустимими доказами той факт, що після його виселення йому чинились перешкоди у його проживанні.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, так як з січня 2017р. він непроживає без поважних на те причин.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратив право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» судові витрати в розмірі 2270,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 23 червня 2021р.

Суддя