Справа №601/2565/19
Провадження № 2/601/16/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Корфа П.К.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Парфенчук Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лідихівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_2 та Почаївської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення сорокової сесії Лідихівської сільської ради сьомого скликання № 363 від 26 листопада 2019 року, видання постанови про заборону вчинення реєстрації права власності на адміністративну будівлю колишньої контори колгоспу, визнання недійсним напису «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119016 гривень (сто дев`ятнадцять тисяч шістнадцять гривень) сільський голова ОСОБА_3 », вчиненого на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ТР-IX № 015322 виданий 26 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_2 сільським головою Л.В. Степанюк, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до Лідихівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення сорокової сесії Лідихівської сільської ради сьомого скликання № 363 від 26 листопада 2019 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Корф П.К. збільшені позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що 26 листопада 2019 року Лідихівська сільська рада Кременецького району Тернопільської області, розглянувши заяву ОСОБА_2 вирішила сільському голові ОСОБА_4 оформити на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на майновий пай сумарною вартістю 119 016 гривень адміністративну будівлю бувшої СВЗМП « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Лідихівської сільської ради про визнання права власності на майно, зокрема на адміністративну будівлю колишнього колгоспу. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. Не погодившись із рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Тернопільської області. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 березня 2С17 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

10 квітня 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Кременецького районного суду від 10 січня 2017 року та Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року. Проте касаційну скаргу Постановою Верховного суду України від 30 травня 2018 року залишено без задоволення, а рішення Кременецького районного суду від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року залишено без змін.

У своїй постанові Верховний суд України відмітив, що факт укладення договорів купівлі-продажу 92-ох майнових паїв не є підтвердженням виникнення права власності на спірне майно, а свідчить про перехід до ОСОБА_2 права на майновий пай в грошовому виразі та процентному відношенні без зазначення конкретного майна. Свідоцтва з відміткою про виділення майна в натурі у травні 2012 року оформлені належним чином не були і не могли бути оформлені, оскільки СВЗП «Лідихівська» ліквідована 30 травня 2010 року, а тому адміністративна будівля по АДРЕСА_1 , вартістю 119 016 гривень не може вважатись такою, що у встановленому законом порядку була виділена в натурі.

Позивач також зазначає, що згідно протоколу зборів співвласників земельних і майнових паїв СВЗП «Лідихівська» від 26 лютого 2004 року ОСОБА_1 обрано головою майнової комісії власників майнових паїв СВЗП «Лідихівська». Згідно чинного законодавства сільська рада не уповноважена на передачу будь-якого майна в рахунок майнового паю. Таке право мають лише власники майна, шляхом прийняття рішення на загальних зборах.

Позивач вважає, що рішення Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року є незаконним та необґрунтованим, а тому має бути скасоване, оскільки СВЗМП «Лідихівська» взагалі не існувала, а в рішенні № 363 від 26.11.2019 року хочуть оформити право власності на будівлю саме СВЗМП «Лідихівська». Лідихівська сільська рада, виділивши ОСОБА_2 будівлю колишньої контори СВЗП «Лідихівська», розпорядилося майном, яким не мала права розпоряджатися, оскільки Лідихівській сільській раді вказане приміщення ніколи не належало і не належить. Натомість протизаконно сільська рада розпорядилася майном, яке підлягає розподілу між співвласниками майнових паїв, в тому числі і ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 разом з іншими пайовиками є співвласником адміністративної будівлі СВЗП «Лідихівська», то оскаржуваним рішенням порушено його право власності, тому він звернувся з вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Корф П.К. просять суд скасувати рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року. Видати постанову про заборону вчинення реєстрації права власності на адміністративну будівлю колишньої контори колгоспу. Визнати недійсним напис «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119016 гривень (сто дев`ятнадцять тисяч шістнадцять гривень) сільський голова ОСОБА_3 », вчинений на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-IX № 015322 виданий 26 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_2 сільським головою Л.В. Степанюк.

Відповідач ОСОБА_2 та представника відповідач адвокат Парфенчук Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що постановою Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 1909/2769/12 касаційну скаргу Лідихівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області залишено без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28.03.2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року без змін, а саме: постановою Кременецького районного суду від 28.03.2013року у справі № 1909/2769/12 визнано незаконною відмову Лідихівської сільської ради в оформленні на ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майновий пай вартістю 119016 (сто дев`ятнадцять тисяч шістнадцять) гривень. Зобов`язано Лідихівську сільську раду оформити на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на майновий пай - адміністративну будівлю СВЗМП «Лідихівська» сумарною вартістю 119 016 (сто дев`ятнадцять тисяч шістнадцять) гривень».

Тобто, ВС у постанові від 12.09.2019 року по справі № 1909/2769/12 вказав, що суди першої та апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_2 до заяви про видачу нового свідоцтва про право власності на сумарну номінальну вартість викуплених паїв, долучив необхідні документи: договори купівлі-продажу майнових паїв та попередні свідоцтва про право власності на майнові паї, дійшли обґрунтованого висновку про те, що відмова відповідача (Лідихівської сільської ради) в оформленні свідоцтва про право власності на майновий пай та його реєстрації в книзі обліку свідоцтв з мотивів надання витягу з протоколу зборів, які не відбулися, та відсутності у протоколі зборів підпису сільського голови та відтиску печатки сільради, є незаконною.

Тому, рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26.11.2019 року «Про розгляд звернення ОСОБА_2 жителя с. Лідихів Кременецького району Тернопільської області» є законним, так як є прийнятим на виконання постанови Верховного Суду від 12.09.2019 р. № 1909/2769/12.

Окрім того, у позовній заяві ОСОБА_5 не вказав яким чином рішенням сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26.11.2019 року порушені його права чи інтереси. Дане рішення сільської ради є правовим актом індивідуальної дії, адже стосується прав та інтересів ОСОБА_6 .

Вважають, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, адже будь-якого відношення до прийняття Лідихівською сільською радою рішення № 363 від 26 листопада 2019 року він не має. Просить в даному позові відмовити за безпідставністю.

Представник Почаївської міської ради в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Покладається на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань.

З рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26.11.2019 року вбачається, що на сороковій сесії сьомого скликання було вирішено: сільському голові ОСОБА_4 оформити на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на майновий пай сумарною вартістю 119 016 гривень адміністративну будівлю бувшої СВЗП «Лідихівська». Заключити між сільською радою та ОСОБА_2 договір оренди приміщення з орендною платою 5,00 гривень за один календарний рік, яке буде орендувати сільська рада та відділення зв`язку на період існування зазначених установ, оскільки зборами співвласників майнових паїв зазначено про передачу адмінприміщення з умовою, що сільська рада та відділення зв`язку залишаться в ньому і надалі, але з оплатою орендної плати за приміщення, яке вони будуть займати.

З листа № 10969/109/01-2017 від 25 жовтня 2017 року, адресованого Кременецьким ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_1 слідує, що 29 квітня 2012 року відбулися «Загальні збори» співвласників майнових паїв, на яких було підписано рішення про передачу ОСОБА_2 майнового паю адміністративної будівлі СВЗП «Лідихівська». Відповідно до протоколу на вищевказаних зборах було присутніх 748 чоловік, однак селяни, які були присутні на даних зборах свідчать, що на зазначених «Загальних зборах» були присутні лише 70 чоловік, отже не було кворуму і рішення прийняті на них є незаконними. Лідихівська сільська рада відмовила у видачі свідоцтва на право власності на майновий пай на ім`я ОСОБА_2 , прийнята та 29 травня 2013 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000468.

З листа № 182/109/01-19 від 08 січня 2019 року, адресованого Кременецьким ВП ГУНП в Тернопільській області Горбалю М.В. слідує, що досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 29 травня 2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 здійснюється СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області. Рішення у зазначеному кримінальному провадженні ще не прийнято.

З рішення сорок другої сесії сьомого скликання Лідихівської сільської ради № 424 від 08 лютого 2020 року слідує, що було вирішено внести зміни в рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року, а саме в пункті 1. Абревіатуру «СВЗМП» замінити на «СВЗП».

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року вбачається, що суд вирішив: в позові ОСОБА_2 до Лідихівської сільської ради Кременецького району, третя особа на стороні відповідача без самостійних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на адміністративну будівлю по АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат відмовити.

З ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року слідує, що колегія суддів ухвалила: апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

З постанови Верховного суду від 30 травня 2018 року слідує, що касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

З постанови Верховного суду від 12 вересня 2019 року слідує, що суд постановив: касаційну скаргу Лідихівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року без змін. Згідно даної постанови, суд апеляційної інстанції встановив, що оскільки окремі співвласники не скористалися своїм правом на виділення частки у натурі, яке їм було надано рішенням зборів співвласників майнових паїв, обґрунтовано скасував рішення першої інстанції в частині зобов`язання Сільради оформити на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на майнових пай адміністративну будівлю СВЗМП «Лідихівська» сумарною вартістю 119016 гривень та прийняв в цій частині нове рішення про зобов`язання Сільради оформити на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на майновий пай сумарною вартістю 119016 гривень.

З свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ТР ІХ № 015322 вбачається, що ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна КСП СВЗП «Лідихівська» села Лідихів, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 26 лютого 2004 року. Свідоцтво видане 26.11.2019 року. на звороті є відмітка про те, що в рахунок майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119016 гривень, яка затверджена сільським головою ОСОБА_4 ..

З свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ТР ІХ № 015832 вбачається, що ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна КСП СВЗП «Лідихівська» села Лідихів, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 26 лютого 2004 року.

З виписки з протоколу № 4 зборів співвласників земельних і майнових паїв СВЗП «Лідихівська» від 26 лютого 2004 року вбачається, що на зборах було вирішено: звільнити від обов`язків члена і голови майнової комісії ОСОБА_7 , обрати членом і головою майнової комісії ОСОБА_1 .

З довідки від 21 березня 2016 року, виданої комісією з врегулювання майнових питань СВЗП «Лідихівська» слідує, що власники майнових паїв, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - отримали свою майнову частку в натурі в приміщенні тракторної майстерні, згідно акту приймання-передачі № 2 від 01 лютого 2014 року, та комори № 2, згідно акту-передачі від 24 червня 2015 року.

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 березня 2014 року по справі № 601/69/14-ц (Провадження № 2/601/120/2014) вбачається, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу № 1 від 29 квітня 2021 року зборів співвласників майнових паїв,- відмовлено.

З ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 17 червня 2014 року вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 березня 2014 року залишено без змін.

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2016 року по справі № 601/413/16 (Провадження № 2/601/302/2016) вбачається, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення зборів співвласників майнових паїв, - відмовлено.

В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Статтею 2 Указу Президента України від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» передбачено здійснення комплексу організаційних заходів, зокрема щодо запровадження документального посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати); забезпечення вільного здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину; виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників стосовно майна.

Відповідно до пункту 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, чинного на час виникнення спірних правовідносин, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

За змістом пункту 15 вказаного Порядку, при виділенні майнових паїв в натурі окремим особам при виділенні майна в натурі у їх індивідуальну власність чи групі осіб у спільну часткову власність у їх свідоцтвах про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства вчиняється відповідна відмітка. Свідоцтва з зазначеними відмітками про виділення майна в натурі у відповідну власність можуть бути підставою для оформлення співвласниками права власності на зазначене майно в установленому порядку.

За змістом статей 5, 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника у колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСГП набуває лише після припинення членства у підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження). Пай є власністю члена підприємства. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Відповідно до положень п. 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Аналогічний порядок закріплено також у листі Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005р. М 37-17-2/5492.

У п. 13 Листа Міністерства аграрної політики України за №37-25-3-11/3923 від 05.05.2001 року «Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» зазначено, що при переході права власності на майновий пай, яке здійснено на підставі Свідоцтва, орган місцевого самоврядування, який видав та зареєстрував його, видає нове Свідоцтво новому власнику, реєструє нове Свідоцтво у Книзі обліку, робить відповідний запис у списку осіб, які мають право на майновий пай. Старе Свідоцтво долучається до справи.

В судовому засіданні встановлено, відповідач Лідихівська сільська рада винесла рішення сорокової сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року на виконання постанови Верховного суду України від 12.09.2019 року, однак в своєму рішенні Лідихівська сільська рада вказала «про оформлення на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва на майновий пай», однак додатково зазначила без достатньої правової підстави «про оформлення прав на майновий пай сумарною вартістю 119016 гривень адміністративну будівлю бувшої СВЗМП «Лідихівська»».

Оскільки постановою Верховного суду від 12 вересня 2019 року встановлено, що оскільки окремі співвласники не скористалися своїм правом на виділення частки у натурі, яке їм було надано рішенням зборів співвласників майнових паїв, тому оформляти право власності на ім`я ОСОБА_2 на майнових пай адміністративну будівлю СВЗМП «Лідихівська» сумарною вартістю 119016 гривень відповідач не мав права, а лише мав право видати свідоцтво про право власності на майновий пай сумарною вартістю 119016 гривень на ім`я ОСОБА_2 .

За вказаних обставин позов в частині скасування рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року та визнання недійсним напис «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119016 гривень (сто дев`ятнадцять тисяч шістнадцять гривень) сільський голова ОСОБА_3 ».

Суд вважає безпідставними доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника, про те що права позивача не порушуються, оскільки позивач є співвласником майнового паю СВЗМП «Лідихівська» та вказаним рішення сільської ради порушуються його права.

Що стосується позовної вимоги про видання постанови про заборону вчинення реєстрації права власності на адміністративну будівлю колишньої контори колгоспу, то в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем не доведено необхідність встановлення такої заборони.

Що стосується судових витрат в сумі 768,40 гривень, що складається з судового збору, то їх слід стягнути з відповідача Почаївської міської ради, оскільки він є правонаступником Лідихівської сільської ради, яка ввійшла до складу Почаївської ОТГ.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтям 5, 7, 9-15 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», статтями 4, 9, 81, 206, 211, 247, 263-265, 268, 272-273,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року.

Визнати недійсним напис «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119016 гривень (сто дев`ятнадцять тисяч шістнадцять гривень) сільський голова Л.В. Степанюк» вчинений на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІХ № 015322 виданий 26 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_2 сільським головою Л.В. Степанюк.

Стягнути з Почаївської міської ради, юридична адреса:Тернопільська область, Кременецький район, місто Почаїв, вулиця Возз`єднання, 16, в користь держави судові витрати по справі в сумі 768 гривень 40 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Лідихівська сільська рада Кременецького району Тернопільської області, юридична адреса: село Лідихів, вулиця Центральна, 42, Кременецького району Тернопільської області, Код .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_3 .

Відповідач: Почаївська міська рада, юридична адреса:Тернопільська область, Кременецький район, місто Почаїв, вулиця Возз`єднання, 16.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2021 року.

Головуючий: