Справа № 397/456/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Івченка П.О., за участю секретаря судового засідання Таранухи А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та будинок з надвірними спорудами,

УСТАНОВИВ:

07.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування від 23.12.2017 земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

23.06.2021 до суду подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та будинок з надвірними спорудами, що на ній розташовані, за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності зареєстровані за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що після подання заяви про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 позивач дізналась, що земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав покійній, в якому вона постійно проживала, відповідно до договору дарування від 23.12.2017 був подарований ОСОБА_5 .

Син ОСОБА_6 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями якого є його дружина та діти: син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки предметом поданої позовної заяви є визнання договору дарування земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_1 недійсним, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та які на даний час входять до складу спадкового майна померлого ОСОБА_5 , у разі отримання відповідачами свідоцтва про право на спадщину на спірне майно та його можливого відчуження, існує реальна загроза, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачами буде відчужено спірне майно, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали, надані позивачем, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, згідно яких, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім цього, відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» (national authorities enjoy a certain tag6 of appreciation) з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, general interest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

При розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, серія та номер: 1299, виданого 23.12.2017 (дійсність якого оспорюється позивачем), є ОСОБА_5 .

Враховуючи наявність майнового спору між сторонами, суд приходить до висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та будинок з надвірними спорудами що на ній розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності зареєстровані за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених або оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

З метою захисту прав, свобод і законних інтересів позивача до ухвалення рішення в цій справі слід вжити заходів для такого.

Враховуючи вищевикладене, суд уважає за необхідне заяву ОСОБА_5 , про забезпечення позову задовольнити.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України судом не встановлено.

Керуючись ст. 149-151, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та будинок з надвірними спорудами, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку та будинок з надвірними спорудами що на ній розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності зареєстровані за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Направити копію ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду до або через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відомості про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Третя особа - Приватний нотаріус Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтун Володимир Олександрович, адреса: 27300, Кіровоградська область Кропивницький район смт.Олександрівка, вул. Незалежності України,49А.

Інших відомостей про сторони у суду та заявника немає.

Суддя:/підпис/ П.О.Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Оригінал ухвали знаходиться у матеріалах справи №397/456/21

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області П.О.Івченко

Копію засвідчено «___»________________20 року.