Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Килинчук Л.Л.

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Левченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи: ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її донька - відповідачка ОСОБА_3 , є його матір`ю. Остання ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, чим ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує своїми обов`язками. Відповідачка притягувалась Вільногірським міським судом Дніпропетровської області до кримінальної відповідальності. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки, дитина перебуває на її утриманні та утриманні її чоловіка ОСОБА_5 , і проживає разом з ними з 2017 року. Батько дитини - ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263 КК України, в зв`язку з чим неможливо вирішити питання про його позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_2 ..

Позивачка просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачки понесені позивачкою витрати у виді судового збору в розмірі 840,00 грн.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.11.2020 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав підтримала, посилаючись на вищевказані обставини. Додатково пояснила, що онук проживає з нею з 2018 року, повністю перебуває на її утриманні, а дочка зловживає спиртними напоями, про дитину не піклується взагалі. Неодноразово вона на прохання онука надавала дочці час виправитися, сподіваючись, що вона змінить своє ставлення до дитини, але цього не сталося, тому, за згодою дитини, звернулася до суду з даним позовом. Просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітнього сина.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі. (а.с.45)

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Левченко О.М. , в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вважає доцільним позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки остання не має зареєстрованого місця проживання в м.Вільногірськ, протягом тривалого часу веде антигромадський спосіб життя: не працює, зловживає алкогольними напоями, не створює для малолітнього сина ОСОБА_2 належних умов проживання, не займається його утриманням та вихованням, не завжди готує синові їжу, не піклується про його здоров`я і навчання, зникає з дому на кілька діб. Дитина протягом 2017-2020 років тривалі періоди проживала у родичів, на даний час дитина мешкає з позивачкою окремо від матері, яка не бере ніякої участі у його вихованні, не допомагає матеріально. Відповідачка неодноразово притягалась до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень. Батько дитини ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Просить позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та заперечень по суті позову не надав, свого представника в судове засідання не направив.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши позивачку, представника третьої особи Левченко О.М. , малолітнього ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, малолітній ОСОБА_2 суду пояснив, що йому краще жити з бабусею, чим з мамою, бо бабуся допомагає його у всьому, а у мами він сам по собі, якщо щось не виходить у нього з уроками, то допомогти нікому, а бабуся та дід допомагають. Бабуся його постійно контролює, щоб він не проспав у школу, а мамі все рівно. Останнім часом йому ходити до школи і навчатися подобається більше. Усі необхідні речі, одяг, підручники, тощо купують бабуся, брат і тітка, мама у цьому участі не приймає, з ним спілкується зрідка і тільки по телефону. Надалі хоче проживати з бабусею, бо з нею йому краще.

Факт родинних стосунків ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області 12.08.2008 року. Батьком дитини є ОСОБА_4 . (а.с. 16)

Факт родинних відносин позивачки та відповідачки, як матері і дочки, підтверджено копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , згідно якого остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її матір`ю є ОСОБА_8 (а.с. 13), яка в свою чергу після розірвання 06.12.1984 року шлюбу (а.с.10), 05.07.1985 року уклала шлюб з ОСОБА_5 , після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_5 . (а.с.11)

Згідно копії повідомлення начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та м.Вільногірську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вступила в шлюб з гр. ОСОБА_10 08.07.1994 року, після чого їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » та 18.07.1996 року розірвала даний шлюб. 28.11.1997 року вступила в шлюб з ОСОБА_12 та взяла прізвище « ОСОБА_7 », даний шлюб розірвала 11.07.2006 року. 27.10.2006 року вступила в шлюб з гр. ОСОБА_4 , на даний час шлюб не розірвано, в шлюбі взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » (а.с. 12), вказана інформація підтверджується також копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.14), копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15).

Актом обстеження умов проживання від 12.07.2019 року, складеного спеціалістами ССД УСССДМ ДСГП, проведено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що малолітній ОСОБА_2 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та для проживання, виховання і розвитку дитини створено належні умови. Мати дитини - ОСОБА_3 не працює, належних умов для проживання та виховання дитини не створила, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Батько гр. ОСОБА_4 спільно з дитиною не проживає тривалий час, перебуває під слідством, через що його свободу обмежено. (а.с. 27)

Відповідно до характеристик від 10.12.2018р., від 12.07.2019 р., наданих Вільногірською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в даній школі з першого класу, має навчальні досягнення середнього рівня. За наданими документами в 2018-2019 роках хлопчик проживав з мамою - ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_2 . За роки навчання хлопчика мама прийшла до школи один раз. Одягом, взуттям, канцтоварами дитина була забезпечена, не були придбані посібники, які батьки купували за домовленістю. Хлопчик потребує контролю та підтримки з боку родини. (а.с. 32,34)

Відповідно до характеристики від 10.09.2020 р., наданої директором Вільногірської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в даній школі з першого класу, має навчальні досягнення середнього рівня. З травня 2019 року мешкає разом з бабусею ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 . Бабуся постійно підтримує зв`язок з класним керівником. Мати ОСОБА_15 - ОСОБА_3 за роки навчання в школі прийшла один раз, в роботі та житті класу, у вирішенні шкільних проблем участі не приймала. Одягом, взуттям, канцтоварами дитина забезпечена. (а.с. 47)

Факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується наступними доказами.

Так, позивачка ОСОБА_1 зверталась з заявою на ім`я директора ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в якій повідомляла про невиконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, зокрема, зловживання останньою спиртними напоями, незабезпечення дитини їжею, відсутністю піклування про її здоров`я, навчання, залишення дитини без нагляду на тривалий час та просила вжити відповідних заходів щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. (а.с. 23)

Також з заявами на ім`я директора ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області щодо неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього ОСОБА_2 , зверталися брат малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_16 , його дружина ОСОБА_17 та її матір гр. ОСОБА_18 (а.с. 41,42,43,44)

Мати дитини - ОСОБА_3 неодноразово викликалась службою у справах дітей УСССДМ ДСГП (а.с.19,20) та попереджалася про відповідальність у разі не забезпечення нею необхідних умов життя, виховання, навчання дитини. (а.с.35,37,46)

В своїй заяві від 04.09.2017 року на ім`я директора ДСГП, ОСОБА_3 пояснила, що вона не піклується про сина тому, що не працює і не має постійного житла. (а.с.45)

Актами обстеження умов проживання від 22.09.2017 року, 19.06.2019 року, 05.08.2019 року складених спеціалістами з питань опіки та піклування ССД УСССДМ ДСГП проведено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою АДРЕСА_3 та встановлено, що для проживання, виховання дитини матір`ю створені мінімальні умови. (а.с. 24, 28,40)

Відповідно до копії вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 року, ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та засуджено до покарання у виді 120 годин громадських робіт (а.с. 49, 50-51), в зв`язку з чим остання перебуває на обліку в органі пробації у якості особи, засудженої до покарання не пов`язаного з позбавленням волі. (а.с.48)

Згідно повідомлення від 17.10.2017 року начальника Вільногірського відділення Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, з ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду та відносно неї складено адміністративний протокол за ст.184 ч.1 КУпАП. (а.с. 38)

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 19.02.2020 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18)

Батько дитини - ОСОБА_4 , відповідно до вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 року, визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 263 КК України та засуджений до покарання в виді позбавлення волі (а.с. 56-57). На час розгляду справи засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у державній установі «Криворізька установа виконання покарання (№3)» (а.с. 88)

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Відповідно до ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак тривалий час дитина проживає в родині позивачки ОСОБА_1 , батько дитини перебуває в місцях позбавлення волі, а мати дитини ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина, його здоров`я, не забезпечує необхідним харчуванням, умовами проживання, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, оскільки позбавляє її належної уваги та піклування зі сторони матері, яка фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому, враховуючи визнання позову відповідачкою, що не суперечить обставинам справи та закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідачку ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно її дитини - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що буде відповідати найкращим інтересам дитини.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 840,80 грн. з відповідачки на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 7, 150, 152, 155, 164-167 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 133, 200, 206, 263- 265, 268, 279, 354 ЦПК України , суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи: ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, остання відома адреса реєстрації АДРЕСА_4 та остання відома адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) позбавити батьківських прав відносно її дитини - малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року, під час дії карантину, суд за заявою учасників справи, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст рішення складено 18.02.2021 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова