Номер провадження: 22-ц/813/2402/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/21745/19

Провадження номер: 22-ц/813/2402/21

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубрянської Н.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Оріон»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Оріон» про зобов`язання звільнити та повернути приміщення зі збереженим майном шляхом виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Свяченої Ю.Б. 06 серпня 2020 року, повний текст рішення суду складений 17 серпня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оріон» (далі - ТОВ «ФК «Оріон») звільнити квартиру АДРЕСА_1 та повернути її зі збереженим майном позивачу шляхом виселення ТОВ «ФК «Оріон».

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 26.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., реєстровий № 4085, він придбав квартиру АДРЕСА_1 (далі Квартира). Право власності на квартиру зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 28 березня 2008 року, номер запису 209 в книзі 641пр-99, номер витягу 18285134.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2010 року по справі № 2-282/10 р. з нього було стягнуто на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 26.03.2008 року в загальному розмірі - 401 142,47 грн., з яких: - 377 404,39 грн. заборгованість за кредитом; - 3055,30 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань; - 12120,00 грн. штраф.

У 2013 році між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема права вимоги ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») до нього, яке випливає з невиконання останнім кредитного договору від 26 березня 2008 року № 10/24/08-І. Також укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 10/24-3/08-І, посвідченим 26 березня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., реєстровий номер 4091. У подальшому 08 серпня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Оріон» укладено договори про відступлення прав за зазначеними вище кредитним та іпотечним договорами.

05 грудня 2019 року, скориставшись його відсутністю у квартирі, оскільки він постійно проживає в селі Довга Пристань Первомайського району Одеської області, представники ТОВ «ФК «Оріон», вступивши у попередню змову з невідомими особами, з метою заволодіння чужим майном, а саме - спірною квартирою, прибули за місцем знаходження вказаної квартири та розробили план спільних дій, основною метою якого було вторгнення в квартиру зі зміною замків на вхідних дверях.

18.02.2019 року, приблизно о 14 годині, він відновив свої порушені права, замінивши замки на вхідних дверях квартири. Цього ж дня, приблизно о 23 годині 30 хвилин, представники ТОВ «ФК «Оріон» через балкон проникли у квартиру та змусили його виселитись з неї. Наразі він позбавлений можливості в доступі до квартири та користуватися своїми особистими речами, меблями, побутовою технікою тощо, які знаходяться в квартирі.

Наразі йому відомо, що відбулося незаконне припинення його права власності на квартиру, незаконна реєстрація права власності на квартиру. Він звернувся до суду з позовом про захист прав споживача шляхом визнання несправедливою та недійсною заборгованості за кредитним договором. Крім того, він звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора з проведення державної реєстрації права власності на квартиру. Також він звернувся до поліції із заявою по факту незаконного припинення права власності на квартиру.

Вказує, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, встановленого ст. 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб можливий шляхом застосування кондикційного позову (Т.1 а. с. 1 - 5).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Адвокат Байдерін О.А., діючий від імені ТОВ «ФК «ОРІОН», у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. Вказує на те, що ОСОБА_1 помилково вважає себе власником квартири, оскільки не є власником квартири, починаючи з дати реєстрації права власності за відповідачем, тобто з - 05 листопада 2019 року. З огляду на вказане твердження ОСОБА_1 про те, що ТОВ «ФК «Оріон» заволодів чужим майном не заслуговують на увагу. ОСОБА_1 самостійно підтверджує у позові, що він фактично не проживав у спірній квартирі. Тобто, добровільно залишив квартиру, в розумінні ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Відтак, відсутній факт порушення будь-яких прав ОСОБА_1 .. Крім того, позивач не наводить перелік речей, меблів чи побутової техніки, якими він нібито позбавлений можливості користуватися, не конкретизує їх, не надає докази, якими підтверджується факт належності йому відповідних меблів чи побутової техніки, якими (за його ж словами) він позбавлений можливості користуватися.

26.03.2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. Квартира АДРЕСА_1 знаходилась в іпотеці. В подальшому право вимоги за кредитом та іпотекою було викуплено ПАТ «Дельта Банк». 08 серпня 2019 року ПАТ « Дельта Банк» відступило ТОВ « ФК « Оріон» право вимоги за кредитним та іпотечним договорами. 16 серпня 2019 року ТОВ « ФК « Оріон» направляв за адресою ОСОБА_1 лист-вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором в сумі 834 179,31 грн.. 02 жовтня 2019 року ОСОБА_2 було отримано другу вимогу. Однак останній не виконав вимог, які були зазначені у вказаних листах-вимогах. 05 листопада 2019 року ТОВ « ФК « Оріон» внаслідок не виконання зобов`язань ОСОБА_1 перереєстрував за собою право власності на спірну квартиру. У вказаній квартирі ніхто не зареєстрований. Всі речі, які знаходились у квартирі, передано на зберігання на склад. ТОВ « ФК « Оріон» листом повідомляли ОСОБА_1 про місце знаходження його речей. У спірній квартирі ніхто не проживає (Т.1, а. с. 134 - 144).

2.3 Зміст рішення суду першої інстанції, обґрунтування висновків суду

Рішенням Приморського районного суду міста Одесивід 06 серпня 2020 року в задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовані заходи забезпечення цивільного позову, що були вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 р., а саме - скасовано арешт шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач втратив право власності на спірну квартиру та відповідно і право користування нею внаслідок невиконання кредитних зобов`язань, наявність та невиконання яких визнавались особисто ОСОБА_1 як у позовній заяві, так і в судових засіданнях (Т. 2, а. с. 3 - 12).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати ТОВ «ФК «Оріон»» звільнити квартиру АДРЕСА_1 та повернути її зі збереженим майном ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 16 - 20).

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що суд не врахував, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2020р. відкрито провадження у справі №522/5351/20 (суддя Чернявеька Л.М.) за його позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49600082, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.01.2020р., відкрито провадження по справі №522/21240/19 (суддя Літвіненко Т.Я.) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "Оріон" про захист прав споживача шляхом визнання несправедливою та недійсною заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2020 р., провадження №1- «кс»522/1896/20 по справі №522/21926/19 (слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси Іванов В.В.) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого, задоволено частково. Зобов`язано відповідальних посадових осіб Шевченкінського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, які містяться в заяві ОСОБА_1 від 11.12.2019 р..

За наявності вищевказаних судових рішень для апелянта залишається незрозумілим висновок суду щодо правомірності набуття ТОВ «ФК «Оріон» права власності на спірну квартиру в позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження, що міститься у договорі іпотеки №10/24-3/08-І, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрованому в реєстрі за №4090.

Держаним виконавцем Первомайського МР ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області Шматковим А.М. за заявою стягувана - ПАТ «Кредитпромбанк» у виконавчому провадженні №27025367, відкритому за виконавчим листом від 19.04.2011 року №2-2821-1/10, виданого Печерським районним судом м. Києва у справі №2-282/10 р. про стягнення з ОСОБА_1 401 142,47 грн. на користь ПАТ «Кредитиромбамк», 18.05.2011 р. було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , в тому числі на спірну квартиру. Арешт є актуальним станом на 26.08.2020 року.

Вбачається, що з ОСОБА_1 відбулось подвійне стягнення (401 142,47 грн. та 834 179,31 грн) за одним і тим же договором іпотеки, серія та номер: 10/24-3/08-І, виданий 26 березня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрований в реєстрі за №4090, та кредитним договором, серія та номер: 10/24/08-І виданий 26 березня 2008 року. Відбулась реєстрація зі зміною власника на майно під арештом, що вказує на безумовні підстави для задоволення позовних вимог (Т. 2, а. с. 16 - 20).

2.6 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

ТОВ «ФК «Оріон»у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити скаргу без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2020 р. - без змін.

ТОВ «ФК «Оріон» вказує, щоЗвертаємо увагу суду, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції не посилався на перехід права власності на квартиру у період існування обтяження у вигляді арешту, відповідних доказів не надавав. Ці доводи апелянта суперечать положенням п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, яка вимагає від апелянта обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Відповідно до інформаційної довідки, виготовленої представником ТОВ «ФК «Оріон» - адвокатом Згодою О.О. від 15.08.2019 p. до дати проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Оріон» (05.11.2019 p.) будь-які обтяження майна (окрім іпотеки та відповідної заборони), зокрема, арешти, накладені в межах виконавчих проваджень були відсутні.

Крім того, з наданої апелянтом роздруківки зі спецрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження від 26.08.2020 р. вбачається, що 25.12.2013 р. виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 27025367, було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, апелянтом не надано належних та допустимих доказів існування арешту або будь- яких інших обтяжень на момент набуття ТОВ «ФК «Оріон» права власності на спірну квартиру. Наявність відповідного арешту, накладеного у межах виконавчого провадження, спростовується безпосередньо наданою апелянтом роздруківкою зі спецрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження, з якої прямо вбачається факт повернення виконавчого документа стягувачу. Більше того, навіть за наявності такого арешту, зазначене не є (не було) перешкодою для набуття ТОВ «ФК «Оріон» права власності на спірну квартиру, як на предмет іпотеки, на підставі ст. ст. 33-37 Закону України «Про іпотеку», а отже і не може бути підставою для задоволення позову.

Відсутні підстави вважати, що ТОВ «ФК «Оріон» хоча б якимось чином порушило права ОСОБА_1 на житло, оскільки як вбачається з доказу, який наданий особисто позивачем до позову (а. с. 14), а саме - з довідки виконавчого комітету Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, виданої від 11.12.2019 p., ОСОБА_1 у дійсності зареєстрований в АДРЕСА_2 , та проживає за зазначеною адресою з 07.09.2010 р. по даний час.

ОСОБА_1 не пояснює яким чином зазначені ним справи з іншими предметами спору впливають на розгляд даної справи, чи які саме обставини, встановлені під час їх розгляду, спростовують висновки суду першої інстанції та/або підтверджують твердження позивача.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2020 р. у справі № 522/5351/20 та рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.10.2020 р. по справі № 522/21240/19 у задоволенні відповідних позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2020 року (Т. 2, а. с. 16 - 20).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2020року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2020 року залишено без руху (Т. 2, а. с. 26). На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (Т. 2, а. с. 30 - 31).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.09.2020року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2020 року (Т. 2, а. с. 35).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.10.2020 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 37).

14 січня 2021 року від ТОВ «ФК «Оріон» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

04 лютого 2021 року від ТОВ «ФК «Оріон» надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщались належним чином.

ОСОБА_1 причини неявки не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання у режимі відеоконференції не надав.

Від ТОВ «ФК «Оріон» надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».

Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.

Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, відсутності клопотань від позивача, наявність клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його представника, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

26 березня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10/24/08-І. Відповідно до умов кредитного договору (п. 1.1.) Банк відкрив ОСОБА_1 невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми - 404 000,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит не пізніше 25 березня 2033 року (включно).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються на такі цілі: купівлю нерухомості, споживчі цілі, в тому числі, на купівлю двокімнатної квартири, загальної площею 53,5 кв.м., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 , згідно з договором купівлі-продажу № 4085 від 26 березня 2008 року.

26 березня 2008 року в забезпечення виконання ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань за зазначеним вище кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем було укладено договір іпотеки № 10/24-3/08-І, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрований в реєстрі за № 4090.

Відповідно до умов договору іпотеки, ОСОБА_1 було передано в іпотеку придбане ним за рахунок кредитних коштів нерухоме майно, а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 53,5 кв. м., житловою площею - 29,6 кв. м., яка належала позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 26 березня 2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4085.

Передана в іпотеку квартира була придбана ОСОБА_1 за кредитні кошти безпосередньо в дату укладення кредитного договору та договору іпотеки, а саме - 26 березня 2008 року, що підтверджується договором купівлі-продажу за № 4085.

У 2013 році між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема, права вимоги ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26 березня 2008 року, і договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 10/24-3/08-І від 26 березня 2008 року.

08 серпня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» (як кредитором та іпотекодержателем на той момент) та ТОВ «ФК «Оріон» було укладено договір № 1665/К купівлі-продажу прав вимоги, зокрема права вимоги до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26 березня 2008 року, і договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № 10/24-3/08-І від 26 березня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4090.

Вказані обставини, зокрема, щодо фактів укладення кредитного та іпотечного договорів, фактів переходу права вимоги за ними до ТОВ «ФК «Оріон» позивачем у судовому засіданні не оспорювались (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за індексним номером 176786662 від 08 серпня 2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за індексним номером 176785098 від 08 серпня 2019 року вбачається, що 08 серпня 2019 року ТОВ «ФК «Оріон» набуло прав кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором та договором іпотеки по відношенню до боржника ОСОБА_1 ..

01 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «ОРІОН», як новим кредитором, у зв`язку з грубими порушеннями взятих ОСОБА_1 на себе кредитних зобов`язань за кредитним договором, було направлено вимогу іпотекодавцю за вих. 16-08 від 16 серпня 2019 року про усунення порушень кредитного договору від 26 березня 2008 року за № 10/24/08-І, повернення грошових коштів (сплату заборгованості за тілом кредиту), сплату заборгованості за процентами, комісією та оплату штрафів.

За змістом вказаної вимоги ТОВ «ФК «Оріон», як кредитор та іпотекодержатель, вимагав від ОСОБА_1 усунути відповідні порушення кредитних зобов`язань у тридцятиденний строк з дня вручення такої вимоги. За текстом вказаної вимоги ТОВ «ФК «Оріон» зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 08.08.2019 р., за кредитним договором заборгованість позивача за тілом кредиту та процентами складає - 679 951,34 грн., пеня 129 987,97 грн., штраф 24 240,00 грн., а загалом 834 179,31 грн.. Крім того, відповідач попередив ОСОБА_1 про те, що ТОВ «ФК «Оріон» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, в порядку, встановленому ст. ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», з можливістю прийняття товариством у власність квартири як предмету іпотеки.

Вимога була належним чином вручена ОСОБА_1 - 02 жовтня 2019 р., про що свідчить проставлений підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» за № 309.

Відповідно до актуальних відомостей, які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на теперішній час власником спірної квартири є саме відповідач - ТОВ «ФК «Оріон». Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 188140164 від 08 листопада 2019 року.

Із зазначеного витягу вбачається, що ТОВ «ФК «Оріон» набуло право власності на квартиру на підставі таких документів як: - вимога про усунення порушень кредитного договору, серія та номер: 16-08, виданий 16 серпнЯ 2019 року, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Оріон»; - договір іпотеки, серія та номер: 10/24-3/08-І, виданий 26 березня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; - кредитний договір, серія та номер: 10/24/08-І, виданий 26 березня 2008, видавник: ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 11 грудня 2019 року, виданої Виконавчим комітетом Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 , та проживає за зазначеною адресою з 07.09.2010 р. по цей час, про що також зазначено ОСОБА_1 у позовній заяві.

Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи від 22 листопада 2019 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_1 був знятий з реєстрації місця проживання за адресою - АДРЕСА_3 , на підставі втрати права власності та відповідно втрати права користування.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р. (в редакції, яка була чинною на час прийняття рішення державного реєстратора), визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», положення якої є спеціальними нормами права в межах даних правовідносин, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Крім того, у разі застосування ст. 40 Закону України «Про іпотеку», до спірних правовідносин також обов`язково застосовується і положення ст. 109 ЖК УРСР. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 22 червня 2016 року по справі № 6-197цс16 та від 21 грудня 2016 року по справі № 6-1731цс16.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд звертає увагу, що на момент подання даного позову, як встановлено судом вище, позивач втратив право власності на спірне майно, у зв`язку зі зверненням стягнення на нього, як на предмет іпотеки, через невиконання взятих на себе кредитних зобов`язань.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги судові рішення в інших справах за участі цих самих осіб за іншими предметами спору, а саме у справі №522/5351/20, справі №522/21240/19, справі №522/21240/19, справі №522/21926/19, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Учасники судового розгляду зобов`язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

ОСОБА_1 ані до клопотання про відкладення розгляду справи, на яке він посилається, ані до апеляційної скарги не надав належним чином завірені копії ухвал суду справу №522/5351/20, справу №522/21240/19, справу №522/21240/19, справу №522/21926/19 та не пояснив, яким саме чином зазначені справи з іншими предметами спору, впливають на розгляд даної справи про звільнення спірної квартири та повернення її зі збереженим майном позивачу шляхом виселення, чи які саме обставини, встановлені під час їх розгляду, спростовують висновки суду першої інстанції та/або підтверджують твердження позивача.

Тому, у суду першої інстанції не було змоги надати правову оцінку вищезазначеним судовим рішенням по іншим справам із визначенням правовідносин, які впливають на розгляд даної справи.

Щодо доводів апелянта про подвійне стягнення за одним і тим же договором іпотеки необхідно зазначити наступне.

З наданої апелянтом роздруківки зі спецрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження від 26.08.2020 р. вбачається, що 25.12.2013 р. виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 27025367, було повернуто стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції, що була чинною на момент повернення виконавчого документа) у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що була чинною на момент повернення виконавчого документа, 2013 рік), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Також відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що була чинною на момент повернення виконавчого документа, 2013 рік) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків,

встановлених статтею 22 цього Закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що за виконавчим документом, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 27025367, не може бути здійснено подвійне стягнення оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання.

Доводи апелянта щодо неправомірності, тобто у протиправний спосіб набуття ТОВ «ФК «Оріон» права власності на спірну квартиру в позасудовому порядку, спростовуються матеріалами справи.

26 березня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10/24/08-І.

26 березня 2008 року задля забезпечення виконання ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань за зазначеним вище кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем було укладено договір іпотеки № 10/24-3/08-І, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрований в реєстрі за № 4090.

Відповідно до умов договору іпотеки, ОСОБА_1 було передано в іпотеку придбане ним за рахунок кредитних коштів нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., яка відповідно належала позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 26 березня 2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4085.

У 2013 році між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема, права вимоги ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26 березня 2008 року і договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 10/24-3/08-І від 26 березня 2008 року.

08 серпня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Оріон» було укладено договір № 1665/К купівлі-продажу прав вимоги, зокрема права вимоги до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26 березня 2008 року і договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № 10/24-3/08-І від 26 березня 2008 року який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4090.

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за індексним номером 176786662 від 08 серпня 2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за індексним номером 176785098 від 08 серпня 2019 року вбачається, що 08 серпня 2019 року ТОВ «ФК «Оріон» набуло прав кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором та договором іпотеки по відношенню до боржника ОСОБА_1

ТОВ «ФК «Оріон» набуло право власності на квартиру на підставі, зокрема, таких документів як: вимога про усунення порушень кредитного договору, серія та номер: 16-08, виданий 16 серпня 2019 року, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Оріон»; договір іпотеки, серія та номер: 10/24-3/08-І, виданий 26 березня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; кредитний договір, серія та номер: 10/24/08-І, виданий 26 березня 2008, видавник: ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 .

З вищенаведеного виходить ТОВ «ФК «Оріон» набуло право власності на спірну квартиру в позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження, що міститься у договорі іпотеки № 10/24-3/08-І, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрованому в реєстрі за № 4090.

Слід зауважити, що предметом розгляду даної справи є зобов`язання звільнити та повернути приміщення зі збереженим майном шляхом виселення, а не оспорювання кредитного та іпотечного договорів або права власності на майно.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що для захисту своїх прав ОСОБА_1 не позбавлений права на оспорення фактів укладення кредитного та іпотечного договорів, фактів переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Оріон» та оскарження державної реєстрації на спірну квартиру.

Таким чином, вищевказані доводи апелянта не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції. Зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси ухвалене у складі судді Свяченої Ю.Б. 06 серпня 2020 року, повний текст рішення суду складено 17 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе