КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5059/2021
У Х В А Л А

19 лютого 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Поліщук Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 29 грудня 2020 року направлено апеляційну скаргу. Просить поновити строк на оскарження рішення, зазначаючи, що про розгляд справи йому не було відомо. Про рішення дізнався з постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у цій справі. 26 серпня 2020 року уклав договір на надання правової допомоги та його представник 08 вересня 2020 року ознайомився зі справою, але у зв`язку із карантинними обмеженнями представник копію рішення отримав лише 11 грудня 2020 року.

Зазначає, що у наявних у справі зворотних повідомленнях про вручення поштових відправлень (том 1 а.с. 102, 110, 161, 164) містяться не його підписи

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі значним спливом періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України" від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Каракуця проти України" зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у справі у справі "Пономарьов проти України" зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

З матеріалів справи убачається, що 26 листопада 2010 року ухвалено заочне рішення.

В жовтні 2013 року представником ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення. У заяві вказана така адреса ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Така сама адреса була вказана і в позовній заяві.

В судовому засіданні 08 квітня 2014 року за участю ОСОБА_1 та його представника судом постановлена ухвала про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду на 15 травня 2014 року.

Судове засідання 15 травня 2014 року учасники справи не з`явились, розгляд справи відкладено на 15 червня 2014 року. Згідно даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с.102) ОСОБА_1 отримав повістку 30 травня 2014 року.

15 червня 2014 року суд ухвалив оскаржуване рішення.

Згідно даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с.110) ОСОБА_1 отримав копію рішення 11 липня 2014 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем ОСОБА_3 .

Згідно даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с.161) ОСОБА_1 19 березня 2018 року отримав виклик до суду апеляційної інстанції на 16 квітня 2018 року.

Згідно даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с.164) ОСОБА_1 23 квітня 2018 року отримав виклик до суду апеляційної інстанції на 23 травня 2018 року.

Щодо тверджень скаржника в частині, що у зазначених зворотних повідомленнях підпис в графі про вручення не належить скаржнику, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, у редакції на дату ухвалення рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року:

99. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

106. Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище.

Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи.

Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

Відтак, твердження ОСОБА_1 про те, що у повідомленнях про вручення поштового відправлення, зокрема на а.с.110 у томі 1 щодо вручення копії рішення, підпис виконано не ним, є підставними, оскільки саме працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Сам бланк рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення містить примітку про правила вручення. З повідомлення на а.с.110 у томі 1 убачається, що у відповідній графі "особисто" стоїть позначка "v", а навпроти зазначено "ОСОБА_1", нижче у відповідній графі міститься підпис працівника поштового зв`язку.

Окрім того, той факт, що ініціювавши перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 впродовж майже шести років не цікавився провадженням у справі, є сумнівним. Суд також ураховує, що про рух справи можливо дізнаватись з відповідних Інтернет-ресурсів, зокрема, із сайтів Судової влади та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Наявність у справі інших повідомлень про вручення поштових відправлень підтверджують висновки, що ОСОБА_1 не проявив заінтересованості у розгляді справи, будучи обізнаним із її рухом.

Отже, матеріали справи дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний з фактом ухваленням рішення та подальшим рухом справи.

З матеріалів справи не убачається передбачених частиною 2 статті 358 ЦПК України обставин, відповідно до яких у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення суд мав би вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 3, 126, 312, 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2021 року.

Суддя Н.В. Поліщук