Справа №: 486/1296/20 Провадження № 2/486/95/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Коршак О.В.

за участі: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Савіна Олександра Івановича від розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

25.08.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про захист прав споживача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заявив відвід головуючому у справі, який мотивував тим, що головуючий не мав права в судовому засіданні робити зауваження йому, як стороні у справі.

Частинами 2, 3 ст. 40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на те, що представником відповідача заявлено відвід головуючому Савіну О.І. в ході судового засідання, дана заява підлягає до розгляду головуючим у справі.

Проаналізувавши мотиви заявленого відводу, суд приходить до наступного.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуха проти України» від 28.10.1998 року та інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Суд (судді), зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Згідно положень статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Натомість при прийнятті рішення за поданою заявою, також слід врахувати те, що Європейський суд неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, завданням суду є те, що суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, в своїй професійній, громадській діяльності та приватному житті, суддя заради утвердження незалежності й неупередженості судової влади, зміцнення її авторитету в суспільстві повинен дотримуватись норм викладених в Кодексі професійної етики судді, стаття 2 якого, передбачає, що суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя.

За правилами до ч.3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу судді, зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу також за наявності обставин, визначених ст. 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

Таким чином, підстави для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України, є очевидними, крім п. 5).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені представником відповідача ОСОБА_1 мотиви відводу суперечать вимогам діючого законодавства, а тому заява є необгрунтованою, а обставини, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, чи свідчили про його певну особисту заінтересованість, прихильність, уподобання стосовно однієї зі сторін у справі, не встановлені.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що заявлений представником відповідача відвід задоволенню не підлягає.

Згідно ч.11 ст. 40 ЦПК України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Представнику відповідача ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відвід судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна Олександра Івановича від розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про захист прав споживача, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін