Справа № 653/1861/20
Провадження № 2/653/111/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

14 січня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Генічеської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2019 року виданого приватним нотаріусом Генічеського нотаріального округу Херсонської області, вона стала власником житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Після оформлення спадщини, з`ясувалось, що житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться під забороною, яка накладена Генічеською районною державною нотаріальною конторою. Відомості про заборону відчуження будинку по АДРЕСА_1 були внесені до Державного реєстру Генічеською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 2005 року та 10 жовтня 2005 року.

Після відповідного запиту до Херсонського обласного нотаріального архіву позивачем було отримано копію витягу з Реєстру заборон відчуження житлових будинків з якого слідує, що такий запис дійсно було внесено в 1989 році на підставі договору застави укладеного з Генічеським відділенням Ощадбанку СРСР.

Згідно отриманої довідки в Херсонській філії АТ «Ощадбанк», ця банківська структура була створена в грудні 1991 року на базі установ Сбербанку колишнього СРСР. Тобто не являється його правонаступником. І як повідомили позивачу у банку, станом на 22 червня 2020 року відкритих рахунків на ОСОБА_2 не існує.

Таким чином, обставини, які слугували підставою для заборони вчиняти будь які дії щодо майна, яке на той час належало матері позивача, як на момент відкриття спадщини, так і на даний час перестали існувати, а наявність заборони на відчуження майна безпідставно обмежує її права, як спадкоємця, тому просить скасувати заборону щодо вищевказаного майна.

У судове засідання позивач не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився,про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 22 липня 2019 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа № 237/2011, зареєстровано в реєстрі за №1030), посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Бернацькою Н.Г., отримала у спадок, після смерті ОСОБА_2 житловий будинок, з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка № 240360921 від 14 січня 2021 року) на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладено два обтяження, а саме заборона на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 32495123) на підставі договору застави, серія та номер б/н, видавник Генічеський Держбанк від 10 жовтня 2005 року та № 32495094 від 07 жовтня 2005 року.

Власником зазначеного будинку вказано ОСОБА_2 .

Згідно довідки Херсонської філії АТ «Ощадбанк», ця банківська структура була створена в грудні 1991 року на базі установ Сбербанку колишнього СРСР, попередником якого були Держтрудощадкаси СРСР.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За таких обставин, оскільки обтяження у вигляді заборони нерухомого майна було накладене на підставі договору застави Генічеського держбанку, якого на теперішній час не існує, та правонаступників не має, а також те, що заборона була накладена у період коли власником вищевказаного житлового будинку була ОСОБА_2 , яка на даний час померла, суд вважає, що достатні правові підстави для збереження заборони відсутні.

Враховуючи вищевикладене з огляду на те, що наявність заборони відчуження нерухомого майна за відсутності достатніх правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 223, 263-265, 274, 280, 282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Генічеської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Скасувати заборону на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка накладена Генічеською районною державною нотаріальною конторою 07 жовтня 2005 року та 10 жовтня 2005 року (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 32495123 та 32495094).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова