Справа № 712/1101/21
Провадження № 2/712/1280/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2021 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Ліпатовій Н.Г.,
за участю представника відповідача - адвоката Батюка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
24.05.2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Батюка О.О. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказував, що позовні вимоги вважає необґрунтованими і не визнає їх у повному обсязі. Банк не надав належних доказів, що підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів. На порушення вимог ЦК України додані до договору копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою не можна вважати змістом кредитного договору, бо в них не вказана дата їх складання та підпис відповідача, відсутні реквізити відповідача та уповноважених осіб, які складали документи, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.
Надані позивачем розрахунки заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, які не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не є первинними документами, не можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача перед позивачем та відповідно не є допустимими доказами в розумінні ст. 79 ЦПК України. Виписка по рахунку не містить найменування рахунку, а лише номера карток, доказів видачі яких саме відповідач позивач не надав, отже цей доказ також є допустимими доказами в розумінні ст. 79 ЦПК України.
Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та Довідка про видані картки (відповідачу надійшли непідписані довідки) - є односторонніми документами, на них відсутні підписи відповідача, докази доведення до відповідача змін щодо умов кредитування позивач не надав, як і не надав доказів видачі відповідачу платіжних карток, вказаних у довідці про видані картки та РІН-кодів де таких карток, без яких користування платіжними картками неможливе.
Заазначив, що договір приєднання на порушення вимог ст.203 ч.3 ЦК України не складався. Відсутні докази відкриття карткового рахунку та передачі картки відповідачці.
У анкеті-заяві не зазначено ліміт за платіжною карткою, відсоткова ставка та строк, на яких надається кредит. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву- анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду У країни від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього, домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Окрім цього, просив врахувати сплив строку позовної давності.
Також скерував до суду клопотання про витребування у відповідача оригіналу Анкети-заяви від 02.04.2012 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, копія якої додана до позовної заяви, копії паспорту відповідача з оригіналами підписів працівника банку з метою подальшого призначення судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи.
18.06.2021 року від представника позивача до суду надійшов відповідь на доповнення до відзиву представника відповідача, в яких він вказав, що позивач не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві на позовну заяву. Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, був ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами обслуговування по платіжними карткам, розміщеними на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. На виконання умов кредитного договору відповідачу була видана кредитна картка, що підтверджується довідкою, також був відкритий картрахунок № НОМЕР_1 для здійснення операцій за кредитним договором, встановлено кредитний ліміт. Вказували, що з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, отже погодився із запропонованними тарифами. Отже, відповідач не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, банківська виписка має статус первинного документу відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 року №578/5. Відповідачем розрахунок заборгованості не був спростований. Доводи відповідача, що договір не укладався може бути предметом розгляду окремої судової справи про визнання договору недійсним. Виписка по картрахунку свідчить про те, що відповідачу було видано платіжну карту та відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат , здійснював розрахунки через термінали в касах магазину, отже, отримав картку «Універсальна», оскільки проведення операцій без картки є неможливим. Кредитний договір є чинним, а його дія пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Просили задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.05.2021 року задоволено клопотання представника відповідача, зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» надати до суду оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк, копія якої додана до позовної заяви, та копію паспорту відповідача з оригіналами підписів працівника банку та відповідача, що засвідчують цю копію.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримували просили задовольнити.
Щодо оригіналів витребуваних в обґрунтування позову документів представники позивача неодноразово скеровували повідомлення (вх.від 02.06.2021 року про надання додаткового часу, вх.від 04.06.2021 року про надання додаткового часу, вх.від 22.06.2021 року про перенесення судового засідання та надання додаткового часу для надання доказів) проте витребувані оригінали документів до суду не були надані.
Представнник відповідача адвокат Батюк О.О. в судовому засіданні заперечував проти позову. Просив суд врахувати, що надані до суду докази є недопустимими в розумінні ст.78 ЦПК України. Довідки та розрахунки не відповідають вимогам підпунктів 1.1., 1.2. пункту 1 Національного стандарту України - ДСТУ 4163-2003, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55 щодо оформлення та посвідчення документів. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.
Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Національного стандарту України, документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23).
Згідно підпункту 5.23 Національного стандарту України, підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалів і прізвища.
Крім того, позивачем на вимогу суду в супереч ст.95 ЦПК України не надані оригінали Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк, копія якої додана до позовної заяви, та копію паспорту відповідача з оригіналами підписів працівника банку. Просив відмовити у задоволенні позову.
Суд застосовуючи ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи» ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (параграфи 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
В даному випадку представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження поважних причин неподання витребуваних документів в судове засідання, а тому суд не вбачає причин, які унеможливлюють вирішення справи в даному судовому засіданні.
При цьому, суд враховує правову позицію позивача щодо обставин справи та документальних доказів, яку висловлено у поданому суду позові та відповіді на відзив по справі.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статей 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За твердженням позивача відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір.
Водночас, відповідно до правової позиції, що висловлена ВСУ у справі № 6-2320цс16 Умови та правили надання банківських послуг у Приватбанку повинні містити підпис відповідача, оскільки позивачем не доведено, що саме ці Умови та правили надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.
Оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилається позивач не містять підпису позичальника, тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 02.04.2012 року. Це положення узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові по справі №6-16цс-15 від 11.03.2015 року, яку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при винесення даного рішення.
Крім того, слушними є твердження представника відповідача, що доданий ПАТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписка по рахунку не є первинними документами, так як не відповідають вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме: не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідний розрахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, подавши суду відповідний оригінал кредитного договору, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.
Приписами ч. 2 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Пред`являючи позов, ПАТ КБ «Приватбанк» на розгляд суду надав, зокрема, копії наступних документів: заяви від 02.04.2012, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», які, за твердженням ПАТ КБ «Приватбанк», складають договір.
Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.
У судовому засіданні за клопотанням представника відповідачки від представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» було витребувано оригінал Анкети-заяви (договору) б/н від 02.04.2012 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 для огляду в судовому засіданні.
У відповідь на витребування оригіналу Анкети-заяви № б/н від 02.04.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» представник позивача неодноразово скерував до суду клопотання про відкладення судового засідання. При цьому, поважності причин ненадання таких доказів представниками позивача не зазначено.
Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.
Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів, які заперечуються відповідачем.
Разом з тим, ч. 6 ст. 95 ЦПК України встановлено, що якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Крім того, відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів
Таким чином, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду оригінал Анкети-заяви (кредитного договору) № б/н від 02.04.2012 року та не надав суду поважності причин неподання таких доказів, суд не бере до уваги подані ПАТ КБ «Приватбанк» копії наступних документів: заяву від 02.04.2012 р., «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», з яких, за твердженням ПАТ КБ «Приватбанк», і складається договір № б/н від 02.04.2012 р.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем на підтвердження факту виникнення кредитних відносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано оригінал Анкети-заяви (договору) № б/н від 02.04.2012 року. Надані ПАТ КБ «Приватбанк» суду копії Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 02.04.2012 року Договору.
Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 219/1704/17 від 13.05.2020 року.
З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, а тому заява представника відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 627, 629, 1054 ЦК України Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77,78, 81, 89, 141, 259, 263-265 суд,
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 30.06.2021.

Головуючий Т.Є.Троян