Справа № 563/701/21
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"29" червня 2021 р.

Корецький районний суд Рівненської області у складі судді Кулика Є.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України про компенсацію втрати частини заробітку та стягнення середнього заробітку за ввесь час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

25 червня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якому ОСОБА_1 просить суд:

- стягнути з державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на його користь - компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 14010,55 грн.;

- стягнути з державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 32116,74 грн.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та матеріалами, що до неї додані, суд вважає за потрібне залишити заяву без руху, оскільки дана заява не відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вказівки на те, що від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються позивачі у справах про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно до вимог ст. 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

До фонду додаткової заробітної плати, зокрема, відносяться оплата за невідпрацьований час, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством. (п. 2.2.12. Інструкції № 114/8713)

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою. Тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а тому за відповідні вимоги працівники-позивачі повинні сплачувати судовий збір у порядку, встановленому законом.

Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 р. у справі № 910/4518/16, у якій погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі були звільнені від сплати судового збору, а отже підлягають оплаті судовим збором.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Разом з тим, компенсація за втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати входить до складу фонду оплати праці, а тому при пред`явленні зазначених вимог позивачі звільняються від сплати судового збору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пільг щодо сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

Доказів того, що позивач має інші пільги щодо сплати судового збору не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок розміру середнього заробітку за весь період затримки, що не дає можливість суду розрахувати розмір судового збору.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру (про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку) та надати суду докази його сплати.

Судовий збір потрібно сплатити в розмірі 908,00 грн. за такими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Рівн.обл/Корець міс.тг/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012494;

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);

Код банку отримувача (МФО) 899998;

Рахунок отримувача UA0017521;

Код класифікації доходів бюджету 22030101;

У графі призначення платежу вказується:

"Судовий збір за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України про компенсацію втрати частини заробітку та стягнення середнього заробітку за ввесь час затримки розрахунку при звільненні, справа №563/701/21".

Відповідно до ст. 185 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня одержання копії ухвали.

Враховуючи необхідність усунення зазначеного вище недоліків, суд вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України про компенсацію втрати частини заробітку та стягнення середнього заробітку за ввесь час затримки розрахунку при звільненні - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, який починає рахуватися з дня отримання позивачем даної ухвали, шляхом подання належним чином оформленої позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є.В. Кулик