Справа № 361/4682/20
Провадження № 2/361/839/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позивач зазначала, що є спадкоємицею майна свого батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент смерті батька вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними також проживала її мати, ОСОБА_2 , яка є власницею будинку в якому вони проживали.

Батько був користувачем земельної ділянки площею 0,0275 га, кадастровий номер :00:057:1071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору оренди земельної ділянки від 11.10.2012 р. Відповідно до умов вказаного договору цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування об`єкту комерційного використання.

Відповідно до умов цільового призначення земельної ділянки, батько побудував торгівельний павільйон. Звітом про технічний стан конструкцій визначення технічного стану торгівельного павільйону по АДРЕСА_2 , від 13.02.2018 р., технічний стан конструкцій торгівельного павільйону визначений як нормальний та придатний для подальшої нормальної та безпечної експлуатації.

Однак, у зв`язку зі смертю батька, вказана будівля не була введена в експлуатацію та на неї не було оформлено право власності.

В подальшому, відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12.02.2019 р., укладеного з Броварською міською радою Київської області, позивач отримала в оренду земельну ділянку площею 0,0275 га, кадастровий номер :00:057:1071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Позивачем було виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до технічного паспорту загальна площа будівлі складає 275 кв.м.

Однак, оскільки за свого життя батько не оформив право власності на вказану будівлю, на сьогоднішній день позивач не може оформити на нього право власності.

14.07.2020 р. позивач звернулась до нотаріуса Броварського міського нотаріального округу із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно та заведення спадкової справи, однак отримала відмову у відповідній реєстрації.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 106,6 кв.м., яка розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :00:057:1071.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бражник Є.В. позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила про задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Броварської міської ради Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду листа про розгляд справи у відсутність представника, покладалися на розсуд суду.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 23 березня 2018 року, свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про шлюб (а.с.10,61,62).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Лемпіцьким В.А., ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично постійно проживав та вів господарство до моменту смерті зі своєю сім`єю: дружина - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Грищенко В.В. надано роз`яснення позивачу ОСОБА_1 про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Згідно договору оренди земельної ділянки від 11 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Ткаченко М.М., зареєстрованого в реєстрі за №304, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був користувачем земельної ділянки площею 0,0275 га, кадастровий номер :00:057:1071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування об`єкту комерційного використання (а.с.13-21).

На земельній ділянці площею 0,0275 га, побудовано торгівельний павільйон. Звітом про технічний стан конструкцій визначення технічного стану торгівельного павільйону по АДРЕСА_2 , від 13.02.2018 р. №8/18-00-ТЗ, технічний стан конструкцій торгівельного павільйону визначений як нормальний та придатний для подальшої нормальної та безпечної експлуатації (а.с.26-29).

В подальшому, відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12.02.2019 р., укладеного з Броварською міською радою Київської області, позивач ОСОБА_1 отримала в оренду земельну ділянку площею 0,0275 га, кадастровий номер :00:057:1071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.22-25).

Позивачем ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого загальна площа будівлі складає 275 кв.м. (а.с.30-32).

Відповідно до листів Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області №1507/1-вих від 15.07.2020 р., №1707/1-вих від 17.07.2020 р., позивачу ОСОБА_1 повернуто декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта «Громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами» за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.33-38,63).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , від 12 жовтня 2020 року, встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкту (а.с.65-75).

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з пунктом 3.1. роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верхового суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 на момент смерті батька постійно проживала з ним, відповідно до норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є спадкоємцем, що прийняла спадщину.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Окрім цього, як передбачено ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

При цьому, в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону №2780-ХІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, не визнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка площею 0,0275 га, кадастровий номер :00:057:1071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , була надана позивачу ОСОБА_1 в користування відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12.02.2019 р., укладеного з Броварською міською радою Київської області, суд дійшов висновку, що за позивачем, як за спадкоємницею ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бути визнано право власності на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 275 кв.м.

Разом з тим, зважаючи на те що земельна ділянка була надана в оренду позивачу, інший спадкоємець ОСОБА_2 втратила право на спадкування вказаного майна.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 106,6 кв.м., яка розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :00:057:1071.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський