РІШЕННЯ

іменем України

25 червня 2021 рокуСправа №451/1249/20
Провадження № 2/451/309/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Ференц І.І.,

з участю позивача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1249/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Криве Радехівського району Львівської області помер його дід - ОСОБА_3 . Згідно відомостей, викладених у довідці Кривецького старостинського округу Радехівської міської ради № 112 від 02.06.2020 року, ОСОБА_3 постійно до дня смерті був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 та разом із ним була зареєстрована і проживала його дружина - ОСОБА_2 . Позивач, оскільки дід за станом здоров`я потребував сторонньої допомоги, проживав разом із дідом і бабою без реєстрації та допомагав їм по господарству. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Кривецької сільської ради Радехівського району і зареєстрований у реєстрі за №6 та, відповідно до якого, спадкодавець належне йому право на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Криве Радехівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №033575, виданим 15 березня 2000 року, заповів позивачу у справі. У органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини він не звертався, оскільки вважав,що маючи заповіт та шляхом проживання із дідом, тим самим, набув права на спадщинуавтоматично. Так само він не звертався і до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Нещодавно позивач звертрався до нотаріуса із відповідною заявою, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки є розбіжність між фактичним місцем проживання позивача та даними щодо місця реєстрації. За таких обставин, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації його майнових прав, окрім як звернення до суду, позивач не має. Позивач зазначає, що претендентів на зазначену спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім дружини померлого - ОСОБА_2 , яка залучена до участі у справі в якості відповідача, немає. Просить суд: встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 : визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,2079 га, що складається з трьох земельних ділянок площами 0,1538 га, 0,0608 га та 1,9934 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області і належали ОСОБА_3 , відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №033575, виданого 15.03.2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-4).,

У підготовче судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач скерувала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд справи проводити без її участі (а.с.30).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Кривецькою сільською радою Радехівського району Львівської області 08 лютого 2018 року (а.с.9).

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №033575, виданого головою Радехівської районної Ради народних депутатів 15 березня 2000 року на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6623, вбачається, що земельна ділянка, загальною площею 2,2079 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_3 (а.с.12-12 зворот).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склав заповіт, 16 лютого 2017 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Кривецької сільської ради, зареєстровано в реєстрі за №6, відповідно до якого належне йому право на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с.Криве Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №033575, 15 березня 2000 року Радехівською районною Радою народних депутатів, заповів ОСОБА_1 , 1993 року народження (а.с.11).

Згідно довідки №112 від 2.06.2020 року, виданої Кривецьким старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області, встановлено, що померлий ОСОБА_3 , 1938 року народження, постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 . Від імені померлого ОСОБА_3 в Кривецькій сільській раді посвідчувався заповіт за №06 від 16.02.2017 року (а.с.13).

З довідки №185 ввід 14.07.2020 року, виданої Кривецьким старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області, вбачається, що гр. ОСОБА_1 , 1993 р.н. проживав без реєстрації разом з своїм дідом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Факт, що ОСОБА_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не довіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.33).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що наявна суперечність між зареєстрованим та фактичним місцем проживання позивача, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206, 258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,2079 га, що складається з трьох земельних ділянок площами 0,1538 га, 0,0608 га та 1,9934 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області і належали ОСОБА_3 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №033575, виданого 15.03.2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки с. Криве Радехівського району Львівської області, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя с. Черепин, Пустомитівського району Львівської області, судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 червня 2021 року.