н/п 2-о/490/142/2021
Справа 490/3217/21

Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

24 червня 2021 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, заявником до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 454,00 грн. відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

В той же час, у заяві ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору, в зв`язку із важким матеріальним становищем у нього не вистачає грошей на сплату судового збору.

Згідно з ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

При зверненні до суду із заявою про відстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору. Водночас, відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов перелічених у вказаній статті.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Заявником не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на неможливість сплати ним судового збору, а тому не доведено наявність обставин, передбачених положеннями зазначеної вище статті Закону, які б були підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, заявник повинен сплатити судовий збір у розмірі 454,00 грн. та додати до заяви документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Крім того, статтями 174-177 ЦПК України встановлені вимоги до заяв по суті справи, які подаються учасниками справи до суду та які має враховувати суд, виходячи з положень ч.3 ст. 294 ЦПК України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як вбачається з заяви про встановлення факту, заявник просить встановити факт постійного проживання на території України і встановлення цього факту йому необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1ст. 3 цього Закону.

У листі про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01.01.2012р. Верховний суд України роз`яснив, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (ст. 315 ЦПК України в редакції чинній на часі винесення ухвали) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України, відповідно до положень ст. 256 ЦПК України (ст. 315 ЦПК), предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991року.

Між тим, заявник у прохальній частині заяви просить встановити одночасно факт постійно проживання на території України на момент проголошення незалежності 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року.

Відтак заявнику слід визначитись та належно, у відповідності до вимог закону, сформувати вимоги прохальної частини заяви.

Окрім того, за приписами ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявник зазначає своє місце проживання АДРЕСА_1 .

Разом з тим, копії посвідки на тимчасове проживання в Україні заявником не надано, та не надано до суду жодного доказу на підтвердження його місця проживання саме у Центральному районі м. Миколаєва на час звернення до суду із заявою, що є підставою його звернення саме до Центрального районного суду м.Миколаєва. При цьому, згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання УДМС України в Миколаївській області заявник ОСОБА_1 в м. Миколаєві та Миколаївській області не значиться.

За такого, заявнику необхідно надати дані щодо його місця проживання з посиланням на відповідні докази, для визначення підсудності даної справи.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

За такого, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 294, 315, 318 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів та сплати судового збору.

Роз?яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз?яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова