КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року

справа № 760/20287/20

провадження № 22-ц/824/5261/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року, ухваленого під головування судді Шереметьєвої Л.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Позивач посилалась на те, що має з відповідачем спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В шлюбі з відповідачем не перебувала. ОСОБА_2 проживає окремо, допомагає дитині нерегулярно, відмовляється забезпечувати дитині належний рівень життя.

Відповідач є військовослужбовцем та має регулярний дохід, який згідно декларації з Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави становить 434, 095 грн, а тому вважає, що його матеріальний стан дозволяє йому забезпечувати та утримувати дитину.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року позов задоволено.

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць піддано негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 840,80 грн судового збору на користь держави.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що розмір аліментів перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Позивачем в обґрунтування заявленої суми не надано доказів на підтвердження витрат на утримання дитини у вказаному нею розмірі. Вважає, що мета позову полягає в задоволенні власних інтересів, а не забезпечення дитини. Апелянт зазначає, що добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про зупинення провадження у справі, в якому повідомив, що не зможе прийняти участь у судовому засіданні, оскільки залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у зв`язку із чим просив зупинити провадження у даній справі.

Однак, доказів на підтвердження вказаної обставини заявником не надано, відтак колегією суддів заявлене клопотання відхилено.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із обов`язку обох батьків щодо матеріального утримання дітей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31 серпня 2019 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до довідки Міноборони України Національного університету оборони України ім. І. Черняховського від 16.10.2020 року ОСОБА_1 знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до трьох років з 23.10.2019 року по 28.08.2022 року.

Встановлено, що ОСОБА_2 є працездатною особою, працевлаштований.

Належних доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), а також доказів на підтвердження його доходів, які могли б свідчити про реальне матеріальне становище відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, що є достатнім для забезпечення інтересів дитини, а також відповідає фінансовій можливості відповідача надавати належну матеріальну допомогу на утримання сина.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено розмір витрат на дитину, та встановлений судом розмір аліментів перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку колегія суддів відхиляє, оскільки, при визначенні розміру аліментів суд врахував обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України.

Твердження апелянта про те, що мета позову полягає не в забезпеченні дитини, а задоволенні власних інтересів позивача є необґрунтованою та не підтверджена будь-якими доказами.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини спростовується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій з яких встановити, що матеріальна допомога надавалась саме відповідачем та на утримання саме малолітнього сина ОСОБА_2 , не вбачається за можливе.

В апеляційній скарзі зазначено про готовність відповідачем сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн, однак, вказане не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог. Позивач звернулась до суду із вимогою про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача. ОСОБА_2 із позовними вимогами щодо зміни способу стягнення аліментів чи зменшення їх розміру до суду не звертався.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, враховуючи обов`язок відповідача утримувати малолітню дитину, його матеріальне становище та стан здоров`я, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді