Дата документу 10.02.2021 Справа № 554/6973/20
Провадження № 2/554/798/2021
Рішення

іменем України

10.02.2021 року місто Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

30.07.2020 позивач, ПАТ «ВФ Україна», звернулося до суду із позовом до відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги в сумі 9635,47 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між ПрАТ МТС Україна, що з 23.05.2017 змінило свою назву на приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договори про надання послуг мобільного зв`язку № 5608556/1.11271209 від 08.11.2011р., номер телефону НОМЕР_1 , № 5314104/1.11271209 від 25.01.2011р., номер телефону НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 від 29.08.2005р. номер телефону НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 від 07.09.2005р. номер телефону НОМЕР_6 (контракт № НОМЕР_7 ). З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_7 . Згідно даних договорів абонент зобов`язаний своєчасно оплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку по всіх телефонах,зареєстрованих на його особовому рахунку. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № НОМЕР_8 від 31.07.2017р., за послуги, що були надані за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 року на суму 9635 грн.47 коп. Перебуваючи за межами України (Єгипет), відповідач користувався послугою мобільного інтернету в роумінгу за номером телефону НОМЕР_6 тариф Супер МТС Легкий 20.07.2017 року. Відповідач не оплатив згідно рахунку отримані ним послуги зв`язку. Так, відповідно до умов Договору номер телефону був відключений від мережі зв`язку ПрАТ. Відповідачу було направлено претензію №80/11 від 24.11.2017року з пропозицією погасити борг, однак відповідач вказаний борг не погасив.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 9635 грн.47 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до розгляду на 08.10.2020 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити з огляду на наступне. Відповідачем не заперечується, що між ПрАТ «ВФ Україна» (оператор) та ОСОБА_1 (абонент) була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено Договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку № 5606556/1.11271209 від 08.11.2011 року, №5314104/1.11271209 від 25.01.2011 року, №2431232/1.11271209 від 07.09.2005 року. Відповідно до умов вказаних договорів відповідачка мала б замовити послуги міжнародного роумінгу, що включає в себе мобільний Інтернет в роумінгу, однак вона не замовляла послуги міжнародного роумінгу та ним не користувалась взагалі.

Відповідно до пункту 35, п.п.4 п.64 Правил про надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг, та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли. Під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв. Крім того, відповідно до пункту 2.3 «Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг», затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29 листопада 2012 року забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв.

Представник відповідача вважає, що аналіз наведених спеціальних нормативних актів, якими врегульовані спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що на споживача не може бути покладений обов`язок сплачувати вартість послуг зв`язку, які він не замовляв.

Також представник відповідача звертає увагу на те, що докази підключення вищевказаної послуги відсутні.

Окрім того, позивач у разі самостійного підключення міжнародного роумінгу мав на виконання підпункту 27 пункту 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг повідомити абонента про суму коштів на особовому рахунку абонента, вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також про технічну можливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку

Представник відповідача вважає, що надана позивачем «деталізована інформація про розрахунки за телекомунікаційні послуги» та «отчет по истории баланса за зданий период» не містять інформації та доказової бази щодо предмету спору, а саме час та дату підключення послуги, термін її використання, використані мегабайти, кількість смс чи вихідних дзвінків, оскільки деталізована інформація в графі послуги міжнародного роумінгу вказує «вихідні дзвінки, смс, передача даних - 7599.9962».

07.12.2020 року представником позивача надана відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що посилання відповідача про те, що нею не була замовлена послуга спростовується волевиявленням, вираженим відповідачем у будь-який спосіб, у тому числі вчиненням дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо), тобто фактичне використання нею послуг, а тому вказану послугу вона зобов`язана оплатити. Крім того, функціями деяких мобільних апаратів передбачена можливість автоматичного підключення до мережі Інтернет через канал GPRS/EDGE /3G при втраті Інтернет-зяєднання через WiFi. А мобільний оператор не здійснює контроль коректності налаштувань, а також не вносить зміни в параметри телефонів абонентів. Дана перевірка здійснюється користувачами самостійно. ПрАТ «ВФ Україна» надає можливість Інтернет-доступа за допомогою вибраного абонентом канала передачі даних (при наявності по номеру відповідної послуги) та не несе відповідальності за роботу мобільного термінала.Отже, позивач вважає, що фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

У судове засідання сторони не з`явилися, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не направляли.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 3 статті 247 ЦПК України не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Суддею встановлено, що між ПрАТ «ВФ Україна» (оператор) та ОСОБА_1 (абонент) була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено Договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку № 5606556/1.11271209 від 08.11.2011 року (далі-Договір 1), №5314104/1.11271209 від 25.01.2011 року (далі - Договір 2), №2431232/1.11271209 від 07.09.2005 року (далі-Договір 3).

Відповідно до п. 4.4 Договору 1 визначено, що «абонент має право користуватися послугами в межах районів України, зазначених на карті зон дії мережі мобільного зв`язку Оператора, а у випадку замовлення абонентом послуги міжнародного роумінгу- користуватися цією послугою у телекомунікаційних мереж інших країн, з операторами яких Оператор уклав договори з роумінгу (дійсні зони покриття мобільним зв`язком Оператора та роумінгу зазначені на веб-сайті (www.mts.com.ua)».

Відповідно до умов даного Договору 1 визначено, що абонент бажає замовити наступні послуги, а саме «SMS», «Переадресування дзвінка», «Переадресація встановлена оператором», «Інформація про рахунок HalVR».

Аналогічно дані умови визначені у п. 2.3.1 у Договорі 2, а саме ««абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим Договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мережі мобільного зв`язку UMS, а у разі замовлення Абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватися цією послугою у країнах, з операторами яких UMS уклало договори з роумінгу (дійсні зони покриття мобільним зв`язком UMS та роумінгу зазначені в довідкових матеріалах ЮМС з картами, у тому числі на веб сайті www.ums.ua)

Відповідно до умов даного Договору 2 визначено, що абонент бажає замовити наступні послуги, а саме «Переадресування дзвінка», «Вам дзвонили» «Є зв`язок» «Переадресація встановлена оператором», «Інформація про рахунок на IVR», «Щомісячний рахунок в електронному вигляді» .

Згідно п. 2.3.1. Договору 3 зазначено, що «абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим Договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мережі мобільного зв`язку UMS, а у разі замовлення Абонентом послуги міжнародного роумінгу- користуватися цією послугою у країнах, з операторами яких UMS уклало договори з роумінгу (дійсні зони покриття мобільним зв`язком UMS та роумінгу зазначені в довідкових матеріалах ЮМС з картами, у тому числі на веб сайті www.ums.ua)

Відповідно до умов даного Договору 3 визначено, що абонент бажає замовити наступні послуги, а саме «UMS сім`я (3 номери)» «SMS» «Голосова пошта», « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Таким чином, відповідачка мала б замовити послуги міжнародного роумінгу, що включає в себе мобільний Інтернет в роумінгу.

Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Постановою КМУ №295 від 11.04.2012 року «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних, послуг».

Статтею 1 ЗУ «Про телекомунікації» (тут та далі нормативні акти чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про телекомунікації» споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: 1) державний захист своїх прав; 5) вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; 6) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли.

Частиною 2 статті 37 ЗУ «Про телекомунікації» встановлено, що правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг, що кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів.

Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року затверджено Правила про надання та отримання телекомунікаційних послуг (надалі - «Правила»),

У пункті 3 Правил визначено, що договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором).

Згодою споживача є волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Роумінгом є послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора, а роумінг-партнери - оператори, що уклали договір про роумінг.

Припинення надання послуг - остаточне припинення оператором, провайдером надання споживачеві послуг внаслідок припинення дії чи зміни умов договору в частині скорочення переліку послуг, а також у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 14 Правил надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 2) їх оплати споживачем. Надання програмної послуги абонентові здійснюється на підставі угоди, укладеної між абонентом і провайдером такої послуги відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та інших нормативно-правових актів.

Згідно пункту 15 Правил до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема: тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з надання та оплати послуг; умови і порядок оплати послуг; перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв`язок та в яких надається роумінг; порядок розгляду звернень споживачів.

Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково - інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства.

У пункті 35 Правил зазначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг, та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли.

Відповідно до п.п.4 п.64 Правил під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв.

Відповідно до пункту 2.3 «Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг», затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29 листопада 2012 року, забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв.

Пунктами Договорів укладених між Позивачем та Відповідачем передбачено, що абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UMC, а у разі замовлення абонентом послуг міжнародного роумінгу користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких UMC уклало договори роумінгу.

Аналіз наведених спеціальних нормативних актів, якими врегульовані спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що на споживача не може бути покладений обов`язок сплачувати вартість послуг зв`язку, які він не замовляв.

Докази підключення вищевказаної послуги відсутні.

Окрім того, позивач в разі самостійного підключення міжнародного роумінгу мав на виконання підпункту 27 пункту 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, а саме «оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг- партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку. При цьому тимчасове припинення надання міжнародного роумінгу здійснюється після отримання відповідної інформації від роумінг- партнера», проте, позивач не виконав відповіді дії та жодних повідомлень про суму коштів на особовому рахунку абонента, вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додаткового повідомлення про технічну можливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку, не надсилав.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, в порушення вищевикладених вимог надана позивачем «деталізована інформація про розрахунки за телекомунікаційні послуги» та «отчет по истории баланса за зданий период» не містять інформації та доказової бази щодо предмету спору, а саме час та дату підключення послуги, термін її використання, використані мегабайти, кількість смс чи вихідних дзвінків, оскільки деталізована інформація в графі послуги міжнародного роумінгу вказує « вихідні дзвінки, смс, передача даних - НОМЕР_9 ».

З огляду викладеного підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Заявлена позивачем вимога про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі сплаченого гонорару в сумі 3000,00 грн., в обґрунтування якої наданий договір, укладений між нею та адвокатом від 01.06.2020 та квитанція № 193562, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229,247, 259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суддя

ухвалила:

у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Судові витрати покласти на приватне акціонерне товариство «ВФ Україна».

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

1.Позивач: приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15, .

2.Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_10 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко