ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/618/21
Провадження №2/477/567/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті чоловіка залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість, оскільки за свого життя спадкодавець набувши право власності на будинок, але не зареєстрував його на своє ім`я належним чином.

Посилаючись на те, що будинок належав чоловіку на час смерті, а вона є спадкоємицею першої черги за законом після його смерті і прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити право власності на неї в нотаріальному порядку, тому просили це зробити суд і позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином; від позивачки надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, а також в своїй заяві просили позов задовольнити; представник відповідача в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення та оформлення спадщини за спадкоємицею.

Суд, вважаючи за можливе відповідно до ст. 200 ЦПК України здійснити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Українка Вітовського району Миколаївської області помер громадянин ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на нерухоме майно у виді будинку, розташованого в цьому ж селі по АДРЕСА_1 .

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини (час смерті) ОСОБА_2 з ним проживала його дружина ОСОБА_1 , яка таким чином прийняла спадщину і вона відноситься до спадкоємців першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України).

Однак звернувшись до нотаріус за оформленням спадщини після смерті чоловіка вона отримала письмове роз`яснення про неможливість нотаріального оформленням спадщини, оскільки не представила належним чином оформленні оригінали правовстановлюючих документів на вказану нерухомість.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що у позивачки відсутня можливість отримати належним чином оформлений правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через зміни в законодавстві, а також через смерть власника.

Спадкодавець за свого життя, викупив будинок у радгоспу ім. ХХV з`їзду КПРС Жовтневого району Миколаївської області, на підтвердження чого радгоспом йому було видано довідку від 09 березня 1977 року.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 05 липня 2017 року, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , був побудований в 1953 році, а біля нього в 1991 році побудований ще житловий будинок

(літ. Л-2).

Відповідно до записів у погосподарській книзі Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області житловий будинок по АДРЕСА_1 в цьому селі існує та рахувався на праві приватної власності за ОСОБА_2 , в тому числі і на час його смерті.

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Такими чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності.

За такого, наявність таких достовірних даних вказують, що ОСОБА_2 за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив.

Однак це не скасовує належність йому будинку.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок належав за життя ОСОБА_2 і дане майно після його смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування має перейти у власність спадкоємцям, тобто позивачці як спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст було на 10 червня 2021 року.

Суддя Р.В. Козаченко