КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17 лютого 2021 року місто Київ.

Справа 373/573/17

Апеляційне провадження № 22-з/824/165/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.

при серетарі судового засідання: Міщенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року (ухваленого у складі судді Керекези Я.І., повний текст складено 08 листопада 2019 року )

в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав», третя особа: генеральний директор Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» Лукашевич Олексій Михайлович про визнання незаконним наказів про застосування дисциплінарних стягнень, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

встановив:

У березні 2017 року позивач, через свого представника звернувся до суду з вищеназваним позовом.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року скасувано та ухвалено нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ :

Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №2-ДС від 10 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;

визнано незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №3-ДС від 10 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;

визнано незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №4-ДС від 20 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»,

визнано незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №19-ОС від 07 березня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 »

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав».

Стягнуто з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 березня 2017 року до 12 лютого 2020 року в сумі 708897 грн. 28 к. та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 19475 грн. 20 к.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» в дохід держави судовий збір7138 грн. 97 к.

Стягнуто з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги 3840,00 грн.

У березні 2020 року НІЕЗ «Переяслав» подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Постановою Верховного суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишено без змін.

25 січня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в частині задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 708897 грн. 28 к., та просив роз`яснити чи в постанові апеляційного суду, зазначена сума заробітку без врахування обов`язкових податків та платежів, чи з вказаної суми такі податки мають бути сплачені.

25 січня 2021 року цивільну справу 373/573/17 протоколом передачі передано раніше визначеному складу суду головуючій судді Желепі О.В., суддів: Кулікова С.В., Олійник В.І.

В судовому засіданні позивач доводи заяви підтримав. Представник відповідача не заперечував проти роз`яснення постанови.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що заява про роз`яснення постанови підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року вбачається, що з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 березня 2017 року до 12 лютого 2020 року в сумі 708897 грн. 28 к.

При стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд апеляційної інстанції керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100, пунктом 3 якої визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року роз`яснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Оскільки у позивача виникли труднощі щодо розуміння постанови в тій частині, чи зобов`язаний він з присудженої суми сплатити податки, колегія суддів приходить до висновку, що заява останнього підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року слід роз`яснити в частині розміру суми середнього заробітку, яку за рішенням має отримати позивач, та зазначити, що в постанові була вказана сума без відрахування податків, які підлягають стягненню під час виконання рішення суду.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року задовольнити.

Роз`яснити, що постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року стягнуто з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 березня 2017 року до 12 лютого 2020 року в сумі 708897 грн. 28 к. без відрахування податків та зборів, які підлягають відрахуванню при виконанні вказаного судового рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18 лютого 2021 року.

Головуючий: Судді: