КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 758/3076/19 Головуючий у суді першої інстанції: Гребенюк В.В.
Номер провадження: 22-ц/824/1555/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

У Подільський районний суд міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (далі - ПрАТ «Європейський страховий альянс», позивач) із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, апелянт) про відшкодування збитків в порядку регрессу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 11 січня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mitsubishi, держ.номер НОМЕР_1 .

Вказував, що 27 липня 2017 року відповідач, керуючи автомобілем Mitsubishi, держ.номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не була уважною, не дотрималася безпечної швидкості і дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Хюндай, держ.номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року у справі № 756/10315/17 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП) громадянину ОСОБА_2 завдано збитки, які відшкодовано позивачем.

З метою відшкодування збитків в порядку регресу, ПрАТ «Європейський страховий альянс»,звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача сплаченого відшкодування в розмірі 59 305,84 грн, а також судового збору.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуту із ОСОБА_1 , на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодування збитків у розмірі 59 305, 84 грн. та судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовитиз підстав з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначила, що, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не встановив правомірність виплати страхового відшкодування ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 .

Вказує, що розмір завданої шкоди не підтверджений належними та допустими доказами, оскільки звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту складений з порушеннями норм чинного законодавства.

Стверджує, що суд обмежив її право на відкритість інформації про дату і час судового розгляду справи.

З відзиву ПрАТ «Європейський страховий альянс» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вбачається, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі належних та допустимих доказів. Апеляційну скаргу вважає безпідставною, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази, які знаходяться в справі, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 січня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс АК № 1963528), відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mitsubishi Pajero, держ.номер НОМЕР_1 (а.с. 4).

Також встановлено, що 27 липня 2017 року відповідач, керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero, держ.номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не була уважною, не дотрималася безпечної швидкості і дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Хюндай, держ.номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відповідач відмовилася у присутності двох свідків. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року у справі № 756/10315/17 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 6).

В п. 6 ст. 82 ЦПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Звіту № 52/08/17 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу від 19 серпня 2017 року, вартість відновлювального ремонту (без урахування ПДВ) автомобіля «Хюндай», держ.номер НОМЕР_2 , становить 59 815,84 грн (а.с. 30-44).

Згідно з висновком щодо розміру заподіяної шкоди (страховий акт № 1625/17/50/ЦВ04/01/2) від 20 жовтня 2017 року, розрахунку суми страхового відшкодування сума відшкодування до виплати постраждалому від ДТП ОСОБА_2 з урахуванням безумовної франшизи в розмірі 510 грн становить 59 305,84 грн (а.с. 98).

Вказана сума відшкодування була виплачена позивачем на користь ОСОБА_2 за платіжними дорученнями № 7666 від 21 грудня 2017 року, № 1528 від 22 грудня 2017 року, № 7750 від 03 січня 2018 року, № 7783 від 04 січня 2018 року, № 1544 від 10 січня 2018 року, № 7844 від 11 січня 2018 року, № 7857 від 12 січня 2018 року (а.с. 10-16).

За положеннями ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За првилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), ( ст. 22 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 № 4 роз`яснено, що, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом а) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як визначено підпунктом в) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Колегія суддів погоджується із критичною оцінкою суду першої інстанції доводів представника відповідача про те, що відповідач під час вчинення ДТП не перебувала у стані сп`яніння, оскільки обов`язок щодо регресної виплати відшкодування страховику виникає не лише у випадку керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (підпункт а) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а й у випадку відмови від проходження огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (підпункт в) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Факт відмови відповідача від проходження огляду щодо стану алкогольного, сп`яніння підтверджується довідкою № 00591 про ДТП (а.с. 5) та Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року у справі № 756/10315/17, яка набрала законної сили 15 жовтня 2017 року (а.с. 6).

За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд першої інстанції, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача та про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності виплати страхового відшкодування ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 є безпідставними, такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Твердження апелянта про те, що звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту складений з порушеннями норм чинного законодавства також оцінюється колегією суддів критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються матеріалами справи і ґрунтуються на власному розумінні ним норм закону. При цьому, жодних доказів того, що шкоду завдано у іншому, ніж визначено звітом, розмірі, відповідач суду не надав.

Посилання апелянта на те, що суд обмежив її право на відкритість інформації про дату і час судового розгляду справи також є безпідставними так як о із протоколу судового засідання від 22 жовтня 2019 року вбачається, що представник відповідача - адвокат Беляєв Ю.Л. брав участь у судовому засіданні по справі, не заявляв клопотань про відкладення розгляду справи та був присутній під час проголошення рішення.

Посилань на будь-які інші обставини, що можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване ОСОБА_1 судове рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а висновків суду першої інстанції скаржник не спростував, тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 351, 352, 354, 355, 356, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар