РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору №6507С32 від 04 травня 2007 року недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 грудні 2017 року звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору №6507С32 від 04 травня 2007 року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 04 травня 2007 року між Позивачем та Відповідачем ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» ) укладено кредитний договір №6507С32 (далі Договір) про надання кредиту у вигляді фінансування за рахунок кредитних коштів придбання нерухомості житлового призначення, а саме домоволодіння, в т.ч. житлового будинку, гараж-сарай-літня кухня, огорожі, замощення, що розташоване на земельній ділянці площею 0,2377 га в АДРЕСА_1 у сумі 380 000,00 ( триста вісімдесят тисяч доларів США 00 центів ) з кінцевою датою погашення 3 травня 2022 року, за яким позичальник зобов`язувався погасити Кредит на рахунок вказаний у п.п.2.3.1 Договору в строк зазначений в п.2.1. Договору у сумах визначених графіком надання та погашення Кредиту з сумою щомісячного платежу 2111,11 доларів США в місяць.

01 квітня 2015 року було укладено договір №6507С32-6 про внесення змін до кредитного договору №6507С32 від 04.05.2007 року за умовами якого було видано кредит у сумі 4 829 261.04 (чотири мільйони вісімсот двадцять дев`ять тисяч двісті шістдесят одна грн.04 коп.) гривень з кінцевою датою погашення 03 травня 2022 року для придбання Позичальником доларів США на міжбанківському валютному ринку України та погашення Кредиту у доларах США за кредитним договором №6507С32 від 04.05.2007 року.

Крім того, є додатковий договір №6507С32-8 до кредитного договору від 04.05.2007 року №6507С32 датований 2017 року, про встановлення періодів погашення частини процентів за користування кредитом з 01.04.2015 по 15.03.2016 року, з 01.07.2016 року по 15.06.2017 року.

Зазначає, що при підписанні вищезазначених договорів, Відповідачем було порушено законні права Позивача, оскільки оскаржуваний Кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, дійсним намірам і волі Позивача, порушує його права та законні інтереси споживача фінансових послуг. Підписання зазначеного договору про надання споживчого кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав Позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку ВАТ «Державний експортно- імпортний банк України». Кредит та проценти визначені в Договорі в іноземній валюті, а не в гривні, як передбачено законом, чим порушено істотні умови договору, що стосуються його предмету. Отже договір порушує принцип рівності сторін договору, на шкоду позивачу. У звязку з цим звертається до суду з даним позовом.

22 грудня 2017 року у даній справі відкрито провадження.

24 квітня 2018 року суд відмовив у клопотанні позивача про призначення у даній справі судово-економічної експертизи.

14 червня 2018 року Рівненським апеляційним судом скасовано ухвалу Рівненського міського суду від 24 квітня 2018 року про відмову в призначенні судово-економічної експертизи, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 05 березня 2019 року зупинено провадження у справі до прийняття спадщини після смерті позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 08 липня 2019 року суд витребував у приватного нотаріуса Хомутовського В.С., інформацію про коло спадкоємців на прийняття спадщини.

15 травня 2020 року суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі.

23 червня 2020 року ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступників позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Ухвалою від 28 липня 2020 року суд задовольнив клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи, провадження у справі зупинити.

12 листопада 2020 року суд задовольнив клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи.

Ухвалою від 23 березня 2021 року суд відновив провадження у справі.

В судовому засіданні представник правонаступника ОСОБА_1 адвокат Меркулов С.А. обґрунтування позовних підтримав, просив позов задовільнити та врахувати висновок експерта, за яким експертом встановлено збільшення сукупної вартості кредиту та реальну відсоткову ставку, що суттєво завдало шкоди позивачу, а відповідач навпаки отримав прихований прибуток.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялася належним чином, поважних причин неявки суду не повідомила.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав обґрунтування викладенні у відзиві на позов. В судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, з підстав, що на час укладання договору умови орієнтовної вартості кредиту не були визначенні жодними нормативними актами, крім цього на час розгляду справи вже існує рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення з правонаступників боржника заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та матеріали справи, суд прийшов до висновку відмовити в задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Суд встановив, що 04 травня 2007 року між ОСОБА_4 та Відповідачем ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») укладено кредитний договір №6507С32 (далі Договір) про надання кредиту у вигляді фінансування за рахунок кредитних коштів придбання нерухомості житлового призначення, а саме домоволодіння, в т.ч. житлового будинку, гараж-сарай-літня кухня, огорожі, замощення, що розташоване на земельній ділянці площею 0,2377 га в АДРЕСА_1 у сумі 380 000,00 ( триста вісімдесят тисяч доларів С1ІІА 00 центів ) з кінцевою датою погашення 3 травня 2022 року, за яким позичальник зобов`язувався погасити Кредит на рахунок вказаний у п.п.2.3.1 Договору в строк зазначений в п.2.1. Договору у сумах визначених графіком надання та погашення Кредиту з сумою щомісячного платежу 2111,11 доларів США в місяць.

01 квітня 2015 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено договір № 6507С32-6 про внесення змін до Кредитного договору № 6507С32 від 04.05.2007 року, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 4829261,04 гривень з кінцевою датою погашення 03 травня 2022 року. Цей кредит у сумі 4829261,04 гривень був використаний позивачем за цільовим призначенням, зокрема, позивач погасив заборгованість за кредитним договором № 6507С32 від 04 травня 2007 року у доларах США у розмірі 201219,21 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 06 квітня 2015 року.

Позивач ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 вересня 2018 року Рівненським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2020 року у справі залучено правонаступників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - спадкоємців померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Відтак, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом не надання або надання у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору.

Суд встановив, що умовами договору з врахуванням змін і доповнень визначено цільове призначення кредиту - для фінансування за рахунок кредитних коштів придбання домоволодіння, гараж, сарай, огорожа, замощення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_4 перед підписанням договорів, як основного так і додаткового належно і у доступній формі ознайомився з усіма його умовами, тарифами кредитора, повністю і однаково з кредитором їх розумів, вважав справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мав, договір підписаний добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало його внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань. Про вказане свідчить його підпис.

На момент укладення оспорюваного кредитного договору №6507С32-6 від 04 травня 2007 року та договору про внесення змін до кредитного №6507С32 від 04 квітня 2015 року та протягом дії кредитного договору ОСОБА_4 не звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору.

Рішенням Рівненського міського суду від 10 липня 2020 року, залишеним без змін в частині стягнення заборгованості за кредитним договором постановою Рівненського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року позов Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 на користь Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за кредитним договором № 6507C32 від 04.05.2007 року в загальному розмірі 4 352 630 (чотири мільйони триста п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять) гривень 88 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_5 , як спадкоємиці після смерті ОСОБА_4 на користь Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за кредитним договором № 6507C32 від 04.05.2007 року в загальному розмірі 2 740 965 (два мільйони сімсот сорок тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 73 копійки.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до вимог статті 110 ЦПК України, оцінка висновку експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Таким чином посилання заявників на невідповідність суми щомісячного платежу відсотковій ставці за кредитом на висновок судової економічної експертизи №3096 від 12.03.2021 року, що призвело до його суттєвого збільшення, не свідчить про наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним у цілому, оскільки умови щодо орієнтованої сукупності вартості кредиту не були визначені на нормативному рівні як істотні умови кредитного договору, у зв`язку з чим правові наслідки недійсності до кредитних договорів не наступають. Отже, висновок економічної експертизи не свідчить про введення позивача в оману в момент підписання кредитного договору щодо його істотних умов, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення здорожчання кредиту

При цьому, висновок експерта є лише одним із доказів, який оцінюється судом в сукупності з іншими доказами.

Такий висновок не суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку відмовити в задоволенні позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору №6507С32 від 04 травня 2007 року недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач правонаступником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач правонаступником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач Філія публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», місце знаходження: 33023, м.Рівне, вул.. Соборна, буд.2, код 23307646.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд.127, код 00032112.

Повний текст рішення виготовлено 24 червня 2021 року.

Суддя С.П.Харечко