Справа № 495/1082/21
№ провадження 2/495/1515/2021
Ухвала

іменем україни

22 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відстрочення сплати судового збору по цивільній справі №495/1028/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, юридична адреса: вул.Канатна 83, м.Одеса звернулось до суду з позовом з якому просить стягнути з ОСОБА_1 , місце мешкання: АДРЕСА_1 надміру виплачену пенсію у розмірі 3424 грн. 00 коп.

Разом з позовом, представником позивача до суду подано клопотання, в якому просить суд відстрочити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області сплату судового збору за подання позову до ухвалення судового рішення по справі, мотивуючи тим, що на момент подання позову фінансування на 2020 рік Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області припинено, а бюджет на 2021 рік не доведено, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області фактично відсутня фінансова можливість сплати судового збору.

Розглянувши клопотання, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.3 ст.136 ЦПК України, з підстав, зазначених у ч.1 ст.136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір»: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З вказаного вбачається, що юридичні особи не є суб`єктами, на яких розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Суд зазначає, що судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

При здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 136 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням вимог статті 136 ЦПК України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України "Про судовий збір", з власної ініціативи.

У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися єдиною та достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Законодавцем чітко визначений перелік обставин, за яких суд може відстрочити сплату судового збору, крім того, відстрочення або розстрочення судового збору передбачено лише за наявністю належних доказів.

Фактично представником позивача на його обгрунтування щодо відстрочення (розстрочення) сплати судового збору наведені лише письмові пояснення, належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин про неможливість сплатити судового збору при предявленні позову, матеріали клопотання не містять.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, як містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору з підстав, наведених представником.

Керуючись ст.ст.136, 260 ЦПК України, судя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Заверюха В.О.