Провадження № 2/761/3147/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (відповідач),в якому просила стягнути з відповідача Ѕ понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 в розмірі 141464,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками ОСОБА_4 , 10.07.2002 р. За рішенням Святошинського районного суду м. Києві у цивільній справі №759/4896/16 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та перебуває на утриманні останньої.

За рішенням Шевченківського районного суду м. Києва залишеним без змін Апеляційним судом м. Києва у цивільній справі №761/36131/16-ц з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки всіх видів доходів до досягненню дитино повноліття.

Крім цього, за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2019 р. у цивільній справі №761/8243/18, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, стягнуто з відповідача 66731,56 грн додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 .

Відповідач не приймав участі у додаткових витратах на дитину у період з 01.06.2018 р. по 10.07.2020 р. Так, у вказаний період позивачем оплачено:

- 93964,77 грн витрат, повязаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, а саме: 8116,52 грн-витрати на проходження дитиною заходів з професійної орієнтації, 6677,56 грн-витрати, пов`язані з проходженням підготовчих курсів Національному технічному університеті України «Київський політехнічний університет», 14702,35 грн - витрати, пов`язані з навчанням дитини в школі, 18422,88 грн-витрати пов`язані з підготовкою дитини до ЗНО, 13333,00 грн- витрати, пов`язані з використанням інформаційно-комунікаційних технологій та обладнання для навчальних потреб, 27150,85 грн- пов`язані з використанням інформаційно-комунікаційних технологій та обладнання для навчальних потреб в університеті, 5561,614 грн - витрати на відвідування дитиною музеїв та наукових установ;

- 41392,97 грн витрат пов`язаних з оплатою медичного страхування дитини та лікуванням дитини, а саме: 10613,80 грн - витрати за медичне страхування, 7392,17 грн-витрати на лікування гострих алергічних реакцій, інших гострих та хронічних станів, 17360,00 грн - витрати, пов`язані з лікуванням дитини у лікаря-ортопеда, 6027,00 грн - витрати, пов`язані з оплатою невідкладної медичної допомоги та лікування дитини;

- 51847,98 грн витрат пов`язаних з розвитком фізичних здібностей дитини, в зв`язку з зайняттям дзен-квун-до та гірськолижним спортом;

- 100723,20 грн витрат пов`язаних з відпочинком та подорожуванням дитини.

Половину вказаних витрат в розмірі 141464,46 грн позивач просить стягнути з відповідача, що стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позов відповідач заперечив щодо задоволення позову зазначає, що не відмовляється приймати участь в додаткових витратах на дитину, добровільно вирішити питання з позивачем не може. Зазначив, що систематично сплачує аліменти на утримання дитини та додатково в лютому 2020 р. було сплачено 22000,00 грн та березні 2020 р. - 5000,00 грн на додаткові витрати. Щодо додаткових витрат, пов`язаних з навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, придбанням обладнання та матеріалів для навчання, то вказані витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, вони не викликані особливими обставинами. Витрати на репетира з фізики не підтвердженні належними доказами. Вважає, що витрати на лікування та витрати на медичне страхування не викликані особливими обставинами, відсутні докази обстеження дитини в державних лікарнях. Компенсація шкоди, заподіяна здоров`ю в Таїланді повинна відшкодовуватись за рахунок страховика. Витрати на заняття лижним спортом та боротьбою не викликані особливими обставинами. Щодо витрат на відпочинок за кордоном, вважає, що такі витрати повинні узгоджуватись з ним. (а.с.158-166 т.2)

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, викладені в позовній заяві додаткові витрати на утримання дитини викликані особливими обставинами, пов`язаними з розвитком здібностей дитини, навчанням, лікуванням. В зв`язку з цим половина вказаних витрат потребує стягнення з відповідача. (а.с. 216-237 т.2)

У запереченні відповідач зазначає, що додаткові витрати на дитину повинні бути викликані особливими обставинами, але позивачем не доведено цього. Не заперечує щодо обов`язку приймати участі в додаткових витратах на дитину, але вказані витрати на думку відповідача, повинні погоджуватись з ним, а не самостійно на власний розсуд прийматись позивачем. Витрати на подорожі в Туніс, Таїланд, Туреччину, Німеччину, Чернівці не відповідають рекомендаціям лікарів щодо лікування органів дихання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити.

Відповідач не заперечував щодо задоволення позову в частині витрат на лікування дитини, але зазначив, що в лютому-березні 2020 р. він перерахував на лікування дитини 27000,00 грн, а тому просив врахувати вказану суму при винесенні рішення. В іншій частині заперечив щодо задоволення позову, оскільки вказані витрати не викликані особливими обставинами.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 28.09.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого є дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтва про шлюб. (а.с. 51, 52 т.1)

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2019 р. у цивільній справі №761/8243/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 66 731 грн. 56 коп., з яких: додаткові витрати на заняття дитини бальними танцями - 27 478,46грн.; додаткові витрати на заняття дитини лижним спортом - 3 054,80грн., додаткові витрати; додаткові витрати, пов`язані з поглибленим вивченням іноземної мови (англійської), - 12 988,71грн.; додаткові витрати, пов`язані з вивченням дитиною інформаційно-комунікаційних технологій, - 5 220,00грн.; додаткові витрати, на оплату послуг репетитора з математики, - 3 939,59грн.; додаткові витрати, пов`язані з її відпочинком та подорожуванням разом з шкільними групами, - 14 050,00грн. Вказане рішення суду в частині визначення розміру додаткових витрат залишено без змін постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 27.02.2020 р.

Згідно ст. 82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаними судовими рішенням у цивільній справі №761/8243/18 встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01.03.2017р. у справі №761/36131/16-ц, з Відповідача стягнуто аліменти на користь Позивачки на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходів з 13.10.2016р. і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто додаткові витрати на дитину у розмірі 2 000,00грн. щомісячно. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25.05.2017р. вказане рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення додаткових витрат на дитину скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення - про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Згідно ст. 185 ч. 1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СКучасті в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

В постанові Верховного Суду від 14.01.2019 р. (справа №751/4312/16-ц) зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Щодо витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, суд дійшов висновку, що витрати на навчання в таборі «Джемм», за навчання якої було оплачено 6784,53 грн (а.с.57 т.1), витрати на відвідування дитиною підготовчих курсів Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. І. Сікорського» в розмірі 6677, 56 грн, які включають витрати за навчання на підготовчих курсах та витрати на придбання посібників (а.с. 62-77 т.1), витрати на пов`язані з підготовкою до зовнішнього незалежного оцінювання в розмірі 18422,88 грн, до яких входять витрати на репетитора з математики, фізики, табір «Джемм», (а.с. 87, 95 т.1), витрати, пов`язані з навчанням дитини у вищому навчальному закладі, а саме: на репетитора з фізики в розмірі 10510,95 грн (а.с. 111,113 т.1) відносяться до витрата на дитину, що викликані особливими обставинами.

Вказаний висновок суду зроблений виходячи з особливих потреб дитини з урахуванням рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2019 р. у цивільній справі №761/8243/18, яким встановлено, що дитина має потенціал у вивченні іноземних мов, математики, основ інформаційних технологій, для дитини необхідним є закріплення набутих знань з іноземної мови під час літніх канікул у дитячому таборі «Джемм», який спеціалізується на поглибленому вивченні англійської мови.

При цьому, витрати на придбання посадочних документів, внески за навчання до школи, придбання повсякденного одягу, комп`ютерної техніки, канцелярського приладдя та відвідування музеїв не відносяться до додаткових витрат на дитину, які викликанні особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Вказані витрати мають покриватись аліментними платежами, які сплачує відповідач за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01.03.2017р. у справі №761/36131/16-ц, в розмірі 1/4 частки доходу і коштами позивача (матері). Крім цього, питання організації відвідування дитиною музеїв за кордоном на думку суду має узгоджуватись між батьками спільно, а не позивачем одноособово.

Щодо витрат пов`язаних з оплатою медичного страхування дитини та лікуванням дитини.

Відповідач в судовому засіданні фактично не заперечував того, що дитина потребує додаткових коштів пов`яних з лікуванням та визнав в повному обсязі суму в розмірі 41392,97 грн, яка складається з витрат пов`язаних з оплатою медичного страхування дитини та лікуванням дитини (а.с. 117-221 т.1). Водночас, зазначив, що в лютому та в березні 2020 року на лікування дитини як додаткових витрат було перераховано 27000,00 грн,

В судовому засіданні сторона позивача не заперечувала про переказ вказаних коштів. Між тим, з доданих квитанцій відповідача про перерахунок коштів 11.02.2020 р. в сумі 22000,00 грн та 16.03.2020 р. в сумі 5000,00 грн (а.с.177,178 т.2 ) не вбачається віднесення вказаний коштів саме до додаткових витрат, пов`язаних з оплатою медичного страхування дитини та лікуванням дитини.

В зв`язку з цим, вказані кошти в сумі 27000,00 грн не можуть бути зараховані судом в рахунок погашення додаткових витрат на лікування дитини по цій справі. Крім того, вони були сплачені відповідачем до подачі вказаного позову до суду.

Щодо витрат пов`язаних з розвитком фізичних здібностей дитини, в зв`язку з зайняттям дзен-квун-до та гірськолижним спортом.

Як було встановлено судовими рішеннями у цивільній справі №761/8243/18 відповідач був обізнаний про захоплення сина лижним спортом та сприяв до певного часу цьому захопленню дитини і розвитку у нього відповідних навичок. Заняття лижним спортом, пов`язано не лише з організацією відпочинку дитини, а й з метою виконання рекомендацій лікарів отоларинголога та ортопеда, в тому числі у зв`язку з необхідністю тренування ніг для усунення патології стопи.

Між тим, суд приймає до уваги, що додаткові витрати на заняття лижним спортом за кордоном повинно безпосередньо узгоджуватись з батьком- відповідачем.

В зв`язку з цим обгрунтованими є витратами на заняття лижним спортом в Буковелі на суму 10505,00 грн, яка включає придбання та ремонт спортивного спорядження на суму 1865,00 грн (а.с. 238, 244 т.1), витрати на придбання приватних занять на суму 3420,00 грн. (а.с. 250 т.1), перепустки на підйомник на суму 3720,00 грн(а.с. 1, 2 т.2) та витрати на оренду спорядження в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 249 т.1)

Щодо занять боротьбою (зайняттям дзен-квун-до), то у цивільній справі №761/8243/18 судами не встановлено, що даний вид спорту рекомендований дитині по медичним показникам, як і не встановлено того, що цим видом спорту дитина займається у зв`язку з розвитком його здібностей.

Суд погоджується з висновками судових рішень у цивільній справі №761/8243/18 щодо не віднесення витрат на боротьбу до додаткових витрат, пов`язаних з розвитком здібностей дитини.

Щодо витрат пов`язаних з відпочинком та подорожуванням дитини, варто зазначити, що з наданих позивачем доказів вбачається, що до вказаних витрат включені витрати, пов`язані з подорожами за кордон, а саме: до Тунісу, Таїланду, Катару, Німеччини, Туреччини, Греції, а також витрати на поїздку до Чернівців.

Зазначені витрати на подорожі понесені внаслідок самостійного рішення ОСОБА_3 (доказів протилежного суду не надано). Між тим, з огляду на вартість цих подорожей, суд дійшов висновку, що для стягнення половини їх вартості з відповідача, вони мали бути погодженні з ним попередньо.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов слід задовольнити частково, потрібно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі - 47 146 гривень 95 коп.

Стосовно розподілу судових витрат варто вказати наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивача ОСОБА_3 було надано договір №15/2 про надання правової допомоги від 15.02.2018 р., додаткову угоду №3 від 15.02.2019 р. до договору від 15.02.2018 р., додатковою угодою №4 від 03.08.2020 р. до договору від 15.02.2018 р., рахунком №23-2020 відповідно до договору №15/2 від 15.02.2018 р. на суму 29745,00 грн, актом приймання-передачі наданих послуг від 09.10.2020 р., деталізацією до акту приймання-передачі наданих послуг від 09.10.2020 р., квитанцією від 02.11.2020 р. про оплату послуг ОСОБА_3 в розмірі 29745,00 грн. (а.с. 203-214 т.2)

Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки витрати на правничу допомогу є неспівмірнимим із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), беручи до уваги те, що сторона відповідача заявила клопотання про зменшення розміру витрат в зв"язку з їх неспівмірністю, беручи до уваги розмір задоволених позовних вимог (33,33 %), суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі - 9914 грн. 00 коп, в стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 185 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 211, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 279, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

Вирішив :

позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі - 47 146 (сорок сім тисяч сто сорок шість) гривень 95 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення додаткових витрат, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі - 9914 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі - 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що проживає в АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 22.02.2021 р.

Суддя: А.А.Осаулов