Справа №489/13/21
Провадження №2/489/4/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
11 червня 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом
Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить, з урахуванням збільшення позовних вимог, визнати дійсним договір купівлі продажу гаражу АДРЕСА_1 від 18.08.2001, укладений між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_5 з другої сторони, зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Миколаїв, за реєстраційним номером 1-856; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 2/3 частини гаражу № НОМЕР_1 за адресою: м. Миколаїв, авто кооператив «Темп-2» у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що її чоловіку належав на праві власності гараж АДРЕСА_2 , авто гаражний кооператив «Темп-2» на підставі договору купівлі продажу, який був зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Миколаїв». Вказаний гараж не є спільним майном подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на гараж АДРЕСА_1 . Вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 .. Мати спадкодавця ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про відмову від спадковий прав на її користь. Син ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 . Проте, їй приватним нотаріусом в усній формі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально.
Ухвалою суду від 10.02.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.03.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Від відповідачки ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Раніше гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в м. Миколаєві авто гаражному кооперативі «Темп-2» належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про прав на спадщину за законом від 06.08.2001, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори за № 2-1039, зареєстрованого в ММБТІ 17.08.2001 за реєстровим № 19-«А».
18 серпня 2001 року між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_5 з другої сторони на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв» укладено договір купівлі продажу за № 1-856 від 18.08.2001 гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться: м. Миколаїв, авто кооператив «Темп-2».
Договір купівлі-продажу гаражу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.
На час укладання договору купівлі-продажу квартири, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку.
Позивач вказує на те, що після укладання договору купівлі-продажу квартири, сторонами були виконані всі умови договору.
Згідно довідки з Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 17.02.2021 року за вих. № 367, з матеріалів архіву БТІ станом на 28.12.2012 право власності на гараж № НОМЕР_1 що знаходиться в м. Миколаєві авто гаражному кооперативі «Темп-2» зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.08.2001, посвідченого Другою держнотконторою, зареєстровано в БТІ 17.08.2001.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 01.03.2021, право власності на гараж АДРЕСА_2 авто гаражному кооперативі «Темп-2» не зареєстровано.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у лютому 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.
Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, як власник майна, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально.
Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання з позивачкою права власності на 2/3 частки гаражу АДРЕСА_2 авто гаражному кооперативі «Темп-2» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на гараж № НОМЕР_1 що знаходиться в м. Миколаєві авто гаражному кооперативі «Темп-2».
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
08 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 липня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 14/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
Позивачка в своєму позові зазначає, що приватним нотаріусом в усній формі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально.
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права.
При цьому умовами для задоволення вимог, щодо визнання такого права власності, законодавство визначає наступне: відведення земельної ділянки; відсутність заперечень збоку власника земельної ділянки; відповідність самочинно збудованого приміщення будівельним правилам та нормам.
Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 18 серпня 2001 року гаража № 120 що знаходиться в м. Миколаєві авто гаражному кооперативі «Темп-2», укладеного на Товарній біржі «Нерухомість - Миколаїв» за № 1-856, між ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_5 , з іншого боку.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини гаражу № НОМЕР_1 за адресою: м. Миколаїв, авто кооператив «Темп-2» у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено «24» червня 2021 року.