Справа № 314/6807/14-ц
Провадження № 4-с/314/3/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.21 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючогосудді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Діденко-Грецької К. В.,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 року заявник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Діденко-Грецької К. В. про визнання дій в частині винесення постанови прос закінчення виконавчого провадження неправомірними та скасування постанови від 28.04.2020 року, реєстраційний номер виконавчого провадження ВП № 53082676.

В обґрунтування своїх вимог у скарзі скаржник посилався на те, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04травня 2016 року по справі №314/6807/14-ц з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" стягнуто заборгованість по кредиту в розмірі 2027 доларів США 36 центів, що є еквівалентом 31974, 23 грн.; стягнуто також судовий збір в розмірі 322,26 грн., а всього 32296,49 грн.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.12.2019 року замінено стягувача ПАТ"УкрСиббанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» під час виконання виконавчого листа по справі №314/6807/14-ц.

Державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 28.04.2020 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням рішення суду.

Заявник зазначає, що згідно ч.3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частиною першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Оскільки в рішенні суду про стягнення боргу та відповідному виконавчому листі сума боргу обчислена в іноземній валюті, а боржник сплачував у гривні, державний виконавець мав забезпечити купівлю відповідної валюти за курсом, що діяв на дату платежу та перерахувати стягувачу кошти саме у тій валюті, яку встановлено рішенням суду про стягнення боргу. Статтею 533 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, вважає, що рішення суду про стягнення боргу не виконано в повному обсязі.

Вказане рішення державного виконавця заявник вважає незаконним, таким, що суперечать нормам законодавства про виконавче провадження та підлягає скасуванню.

У судове засідання представник заявника та державний виконавець Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Діденко-Грецька К. В. не зявилися, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Представник заінтересованої особи Бугая І.І. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі заінтересованої особи та її представника, заперечував щодо задоволення скарги та зазначив про пропуск десятиденного строку для подання скарги.

Розглянувши скаргу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, щорішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року по справі №314/6807/14-ц з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" стягнуто заборгованість по кредиту в розмірі 2027 доларів США 36 центів, що є еквівалентом 31974, 23 грн.; стягнуто також судовий збір в розмірі 322,26 грн., а всього 32296,49 грн.

На виконання вказаного судового рішенняВільнянським районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист№314/6807/14-ц, від 06.09.2016 року.

На підставі виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Вільнянського РУЮ Запорізької області Діденко-Грецькою К.В. 09.12.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №53082676 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості в розмірі 2027 доларів США 36 центів, що становить 31974, 23 грн.; та судовий збір в розмірі 322,26 грн., всього 32296,49 грн.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.12.2019 року замінено стягувача ПАТ "УкрСиббанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» під час виконання виконавчого листа по справі №314/6807/14-ц.

Державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Діденко-Грецькою К. В., на виконанні у якої перебував вказаний виконавчий лист №314/6807/14-ц, 28.04.2020 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Закінчуючи виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», старший державний виконавець Діденко-Грецька К. В. виходила з того, що боржником ОСОБА_1 фактично було виконано виконавчий лист №314/6807/14-ц, виданий Вільнянським районним судом Запорізької області від 06.09.2016 року, про стягнення 32296,49 грн.

Посилання суб`єкта оскарження про те, що розмір грошового еквіваленту вираженого в гривнях по відношенню до іноземною валюти має вираховуватися на дату здійснення, не може бути прийняте до уваги судом, оскільки рішенням суду визначений інший порядок виконання боржником грошового зобов`язання, визначеного в іноземній валюті, та вже визначено відповідний грошовий еквівалент в гривнях (рішенням суду борг стягнуто в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту за курсом Національного банку України на час вирішення спору).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі за № 6-1445цс17 стягненню підлягає саме гривневий еквівалент, зазначений в рішенні суду (по справі № 6-1445цс17 мало місце стягнення заборгованості в доларах США із зазначенням відповідного еквіваленту в гривнях, при цьому рішення було виконано боржником саме в гривнях і відповідно до розміру вказаного саме в рішенні суду, а не визначеного самостійно державним виконавцем.

Оскільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду (32296,49грн.), суд вважає, що винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII є законною.

У даному випадку доводи скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а тому не можуть бути підставою для її задоволення.

Крім того, Банк не позбавлений права заявити до суду відповідні вимоги до ОСОБА_1 , якщо вважає, що внаслідок несвоєчасної сплати боржниками заборгованості за кредитним договором Банк поніс відповідні втрати від інфляції або коливання валютного курсу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Діденко-Грецької К. В. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : Наталія Юріївна Мануйлова

07.05.2021