Єдиний унікальний номер 347/1924/20
Номер провадження 2/725/1009/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2021 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представник третьої особи: Заячук М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування (виконавчий комітет Яблунівської ОТГ) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та призначення опікуна за малолітньою дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської ОТГ про відібрання малолітньої дитини, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та призначення опікуна за малолітньою дитиною.

Вказувала, що її рідна сестра ОСОБА_5 була одружена з ОСОБА_3 . Від цього шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, сестра ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В день смерті сестри ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_3 приніс їхню дитину до позивача разом з її особистими речами, залишив дитину в неї і повідомив, що не має можливості виховувати дитину через зайнятість та ряд інших обставин. З того часу ОСОБА_6 проживає в позивача по даний час. Певний час відповідач приїжджав до дочки, але забезпечення не надавав, надалі дитину практично не відвідував, не цікавився її життям.

Зазначила, що протягом часу проживання ОСОБА_6 у неї, вона разом зі своїм чоловіком забезпечують всебічний розвиток ОСОБА_6 , повністю матеріально утримують її. У господарстві де проживає дитина, створені всі умови для проживання дитини, остання проживає в атмосфері любові, взаєморозуміння, злагоди, матеріального благополуччя.

Стверджувала, що є фактичним опікуном ОСОБА_6 з часу її проживання в їхній сімї, однак юридично цей статус не оформлений, що створює ряд незручностей, зокрема, й неможливість влаштувати дитину до дошкільного закладу.

Так, у грудні 2019 року відповідач оформив на себе допомогу на дитину, однак на неї не витратив жодної копійки. Також в грудні 2019 року відповідач заявив, що хоче забрати дитину проживати до себе. На його пропозицію позивач відповіла, що не заперечує, однак потрібен час щоб налагодити контакт з дитиною та щоб остання звикла до нього, оскільки не знає його, після чого відповідач не з`являвся.

Вказувала, що 24.06.2020 року на день народження до ОСОБА_6 відповідач прийшов до помешкання позивача і хотів силою забрати дитину до себе, однак на весь час перебування відповідача в помешканні, дитина ховалася під ліжком, оскільки категорично відмовлялася змінювати місце свого проживання. З тих пір, відповідач не цікавився життям дитини та самоусунувся від виховання дитини.

Так, 21.09.2020 року відповідач приїхав до помешкання, де проживає позивач з дитиною, увірвався до будинку з невідомим чоловіком, насильно схопив дитину та почав тікати. Після цього відповідач сів з дитиною в автомобіль та намагався поїхати в невідомому напрямку. При цьому дитина сильно кричала, плакала і казала, що тато її душить. З допомогою небайдужих громадян вдалося перешкодити незаконним діям відповідача. По даному факту подано дві заяви до поліції, за однією з яких відкрито кримінальне провадження.

Окрім того, дитина внаслідок дій відповідача отримала важку психологічну травму, що зумовило необхідність залучення психолога.

Просила відібрати малолітню ОСОБА_6 від батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав та встановити опіку над малолітньою ОСОБА_6 , що позбавлена батьківського піклування та призначити її опікуном ОСОБА_1 .

У поданому відзиві представник позивача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

Вказував, що відповідач є священиком та на даний час проживає в АДРЕСА_1 та за сумісництвом працює капеланом при Чернівецькому військовому комісаріаті.

З 2007 по 2017 рік відповідач проживав у шлюбі з ОСОБА_7 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла та після смерті якої відповідач переїхав проживати до батьків дружини.

Зазначив, що в період спільного проживання з батьками позивачки, відповідач працював священиком у Чернівецькій області, тому ближче до вихідних приїздив на роботу, а після вихідних повертався назад до дитини. Окрім того, приймав активну участь у матеріальному забезпеченні доньки.

13.10.2018 року відповідач придбав квартиру в АДРЕСА_2 . За літо 2020 року відповідач зробив ремонт у квартирі та вирішив перевезти туди доньку і свою маму. Позивачка та її батьки сприйняли таке рішення вкрай негативно, що й призвело до конфлікту.

Окрім того, твердження в позовній заяві позивача щодо статусу дитини «позбавленої батьківського піклування» є безпідставним, оскільки процедура надання вказаного статусу проведена не була.

Вказували, що відповідач є здоровою людиною, за емоційним станом: спокійний, врівноважений, доброзичливий, шкідливих звичок не має, має підтримку родини та друзів та характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, дитина вже стоїть в електронній черзі в дитячий садок, має стійке бажання та потребу займатися доглядом та вихованням своєї доньки, створив усі для цього необхідні умови.

Просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від ОСОБА_3 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому зазначив, що після смерті дружини у 2017 року переїхав разом із своєю донькою до батьків дружини, та на вихідні їздив на роботу у Чернівецьку область, оскільки працює священиком. На початку червня 2020 року позивач (відповідач за первісним позовом) вирішив переїхати з донькою в м. Чернівці, через що у нього почалися сварки з відповідачкою та її батьками, пізніше взагалі обмежили доступ до місця перебування дитини та почали налаштовувати дитину проти батька.

Зазначив, що так як відповідач і її батьки утримують дитину в себе без належних на те підстав, просив прийняти рішення про відібрання дитини та повернення її батькові.

У поданому відзиві ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення зустрічного позову, вказуючи, що позивач сам привіз дитину в 1 рік та 4 місяці та залишив на виховання їй та її батькам, приїжджав зрідка побачитися з дитиною, а подальшому взагалі перестав. Зазначили, що створили всі комфортні умови для проживання малолітньої ОСОБА_8 у них, сприймають як рідну дитину, дітей відповідачки вважає своїми сестрами. Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її сестра ОСОБА_9 і в той же день разом із тілом покійної відповідач привіз свою малолітню доньку ОСОБА_10 , яку залишив у неї. Спочатку відповідач приїжджав часто, пізніше став рідше. Вказувала, що навчила дитину читати, молитов, оскільки постійно займається з дитиною. Як батько відповідач є невідповідальним, оскільки не приходив, не дбав про дитину. Відповідач не цікавився життям дитини, не знає які щеплення зроблені дитині, чим вона хворіла, що любить, які інтереси в дитини. 21.09.2020 року знаючи, що не буде її батька та чоловіка вдома, приїхав забрати дитину з невідомими людьми, після чого в них виник конфлікт, оскільки останній силою хотів забрати дитину. Під час конфлікту штовхнув її, схопив дитину, закривав рот рукою, насильно посадив в машину дитину, після чого разом з мамою ледве забрала дитину, оскільки та була налякана та плакала. Після цього випадку в дитини виникла психологічна травма, через яку вимушені були звернутися до психолога. Просила залишити дитину з нею, оскільки дитина стала їй рідною, ОСОБА_11 вважає її дітей своїми сестрами, та позов подала, оскільки для влаштування ОСОБА_8 в дитячий садок, а пізніше в школу необхідний пакет документів, які відсутні в позивачки. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що відповідач ОСОБА_3 своєю поведінкою завдав психологічну шкоду дитині і перш за все при вирішенні даних позовів значення мають інтереси дитини, їй комфортно з ОСОБА_1 , її сім`ю вона сприймає як свою, позивачку називає мамою, оскільки не пам`ятає свою, а стійкого психологічного зв`язку із батьком у дитини немає. За зустрічним позовом просив відмовити в задоволені вимог, з підстав викладених у відзиві.

ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що проживав з дружиною ОСОБА_12 з 2007 року у шлюбі. Більше 10 років у них не було дітей, ця дитина була довгожданою та любимою. Конфлікт із тещею відбувся ще до народження дитини, оскільки теща хотіла щоб дитину залишили їй на виховання, а вони з дружиною мали б працювати у м. Чернівці. Коли ОСОБА_13 виповнилося 3 місяці його дружина пішла на роботу, а він залишився доглядати за дитиною. Після смерті дружини у 2017 році привіз дитину до тещі, оскільки та просила. В подальшому після придбання квартири мав намір перевезти дитину до ОСОБА_14 , внаслідок чого виник новий конфлікт. 02.06.2020 року його викликав ОСОБА_15 до себе, де уже були теща з тестем, та просив його залишити дитину бабусі з дідусем. Теща говорила, що дитину не віддасть. Пізніше на день народження Доньки приїхав з гостинцями, які не прийняли та сказали, що будуть кричати та викличуть поліцію. Далі в країні склалася ситуація з пандемією ОСОБА_16 та боячись привезти недугу дитині не приїжджав. В подальшому хотів вирішити конфлікт в добровільному порядку, однак не дійшли згоди. 21.09.2020 року після служби у церкві приїхав до доньки, щоб нормально поговорити з позивачкою та її матір`ю, пояснити всі юридичні моменти, однак позивачка з мамою зчинила крик на що збіглися сусіди, виривали з рук дитину, позивачка скакала на машину, душили його та не дали забрати дитину, після чого приїжджав з ювенальною поліцією. На його думку, позивачка хоче забрати дитину, оскільки її мама, його теща, бачить в дитині покійну доньку ОСОБА_17 та наявний фінансовий інтерес, оскільки дитина отримує допомогу. Просив відмовити в задоволенні первісного позову. За зустрічним позовом просив задовольнити вимоги та винести рішення, яким повернути дитину йому.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом, з підстав викладених у відзиві та задовольнити вимоги за зустрічним позовом, оскільки батько хоче приймати активну участь у вихованні своєї доньки та має всі сприятливі умови для цього.

Представник органу і опіки ОСОБА_18 в судовому засіданні зазначила, що дитину потрібно залишити проживати з батьком, оскільки законних підстав для відібрання дитини від останнього немає та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову.

Свідок ОСОБА_19 , будучи допитаною у судовому засіданні показала, що працює психологом та до неї звернулася позивач з тим, що її похресниця ОСОБА_20 пережила подію, яка її стресувала. В подальшому позивач приїхала з ОСОБА_21 і своєю дитиною. Перше заняття провели разом з родичами, оскільки дитина відмовилася залишатися з психологом наодинці. Дівчинка була тривожна, фізично знаходилася біля позивача, відповідала на запитання, але неохоче виконувала завдання. Через деякий час на одинці поспілкувалася з дитиною, яка намалювала малюнок сім`ї, де зобразила, що в дитини є присутність тривоги, написала діда, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , себе, маму ( ОСОБА_24 ), бабусю і тата ОСОБА_25 і ОСОБА_22 , рідного тата не намалювала. Дитина сказала, що не хоче жити з ОСОБА_26 татом і просила не віддавати її. Зазначила, що зміна умов проживання є стресовим для дитини, оскільки існує втрата безпеки, що може відобразитися на її психіці. Коли мова заходить за тата, то відчувається тривога. Окрім того, дівчинка дуже серйозна та доросла. На першому занятті дитина не відходила від позивачки, в подальшому вже знала куди їде, дитина відносилась до позивачки як до матері, а до чоловіка позивачки як до батька. Зазначила, що на думку дитини такого віку можна повпливати, однак цього вона по поведінці дитини не помітила. Дитина під час занять була дуже напруженою, що стало причиною стресу дитини не можливо чітко сказати, оскільки за короткий час дитина пережила дуже багато стресових ситуацій.

Свідок ОСОБА_27 суду показала, що проживає по сусідству з позивачем, дитина проживає в хорошому оточені та в хороших умовах. Аня почала проживати з позивачем від похорону її мами. На момент смерті мами проживали в Чернівцях, після чого тато привіз дитину, спочатку приїжджав часто, потім рідше, а останнім часом взагалі перестав.

Позивача дитина називає мамою, про батька не чула від дитини жодного разу. Дитина ходить чиста, охайна, зачесана, різниці між нею і рідними дітьми позивачки немає. Самого конфлікту не чула особисто, однак чула зі слів сусідів. До смерті ОСОБА_28 відносини були як в повноцінної сім`ї, бували в гостях. Спочатку коли приїжджав відповідач, то грався з дитиною, пізніше ходив по городу з телефоном, а дитина за ним, а потім бувало, що по 2-3 місяці не приїжджав.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні повідомив, що є другом сім`ї відповідача, знає отця ОСОБА_30 та його покійну дружину ОСОБА_17 як дуже гарну сім`ю, які чекали близько 10 років дитину, яка для них дар ОСОБА_31 . Після смерті дружини відповідач жив у тещі з тестем, та їздив на роботу на вихідні. Потім почався карантин і йому заборонили приїжджати до дитини, щоб не заразити їх. Як вона дізналася зі слів ОСОБА_3 на день народження дитини йому не дали нормально поспілкуватися з дитиною. Стосунки між сторонами охололи, зокрема й після того, як тесть і теща почули про придбання квартири. Відповідач 21.09.2020 року поїхав до дитини, коли зайшли до літньої кухні привітались, дитина одразу потягнулася до батька на руки і почались крики від позивачки, після чого вони одразу вийшли. Позивачка зі своєю мамою почали кричати де документи і вирвали з рук документи. Відповідач пішов до машини, а вони почали дерти і рвати сорочку на ньому. На крики збіглися люди. Ми сіли в машину і почали їхати, вибігла позивачка з мамою на дорогу, після чого водій загальмував і позивачка вискочила на капот машини, двоє чоловіків виривали двері машини, намагаючись їх відкрити, потім витягнули дитину за волосся і почали душити відповідача. Спроби викликати поліцію були марними, оскільки не змогли до них додзвонитися. Після чого поїхали до старости села і написали заяву. Коли виривали дитину, теща кричала, що ти забрав мою дитину, то я заберу твою.

У судовому засіданні допитана в якості свідка, ОСОБА_32 суду показала, що є сусідкою позивачки. Зазначила, що дитина проживає як в раю та одразу після смерті дружини відповідач приїжджав часто, а 21.09.2020 року приїхав викрасти дитину. Свідок ОСОБА_33 кинув позивача на землю, а відповідач забрав дитину і тікав, закриваючи рота дитині рукою. Після чого, позивач кинулася на капот машини, щоб її зупинити, одна та рухалася й далі. І вона особисто і багато жінок, які збіглися просили відповідача відпустити дитину. Вказувала, що на даний момент дитина коли бачить машину, то ховається і каже, що її заберуть.

Свідок ОСОБА_34 суду показала, що спілкувалася з померлою ОСОБА_12 та одного разу під час розмови остання запитала чи її б`є чоловік, на що та запитала навіщо ОСОБА_9 її таке питає, на що остання відповіла, щоб дали їй спокій. На її запитання ОСОБА_9 відповіла, що відповідач буває б`є її, ОСОБА_9 жила вічно в страху, не вистачало грошей.

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні зазначила, що з відповідачем знайомі з 2007 року і їм дуже подобалася сім`я відповідача. Вони з покійною дружиною довго чекали на дитину, відповідач важко пережив втрату дружини. Дитину залиши позивачці, оскільки вважав, що там дитині буде краще. Оля розказувала, що в неї були конфлікти з сестрою та мамою. Вказувала, що їхала разом із відповідачем за дитиною, коли зайшла в хату, то побачила, що відповідач тримає дитину на руках і хтось падає під ноги, вони в той момент відійшли і люди почали дуже сильно кричати. Відповідач йшов спереді я ззаду за ним, а ОСОБА_33 показував їм документи і розказував, що відповідач є батьком дитини, після чого позивач з мамою накинулись на нього. Вирвавшись вони всі сіли в машину , дитина обійняла відповідача, на крик почали збігатись сусіди, позивачка стрибнула на капот машини, після чого водій зупинився і почав знімати позивача машини. В подальшому відкрились задні двері і почали бити відповідача, роздирали дитину з двох сторін, виривали її.

Свідок ОСОБА_36 суду показав, що знає сім`ю відповідача як дуже хорошу. В той день він їхав в якості водія, після того як ОСОБА_30 взяв дитину, ОСОБА_37 вискочила на машину та почала бити по капоту. Потім збіглись багато людей і він побачив, як ОСОБА_30 душили і забирали дитину. Коли забирали дитину, то вона дуже плакала. Після того, як збіглось близько 20-30 чоловік, то вони втекли звідти і поїхали в поліцію.

Суд заслухавши учасників справи, покази свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . (а.с.11, т.1).

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоке поводження з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдавання до будь-яких видів експлуатації дитини, примушування її до жебракування та бродяжництва.

Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Отже суд ураховує, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є радикальним заходом впливу на осіб, які належно не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Разом із тим, зважаючи на те, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є радикальним заходом, на думку суду, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи слід відмовити в задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Суд дійшов висновку про відсутність достатньої кількості належних, допустимих та достовірних доказів, оцінка яких - кожного окремо та у їх сукупності - вказувала б на наявність беззаперечних підстав для відібрання дитини ОСОБА_6 від його батька ОСОБА_3 без позбавлення останнього батьківських прав та підстав того, що подальше перебування дитини разом з батьком дійсно суперечить інтересам малолітньої ОСОБА_6 , а також те, що проживання доньки з батьком створюватиме дитині реальну небезпеку для життя та здоров`я.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, думку органу опіки та піклування, заслухавши сторін та свідків, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову.

Що стосується зустрічного позову, то відповідно до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Як було встановлено судом, законні підстави перебування ОСОБА_6 у ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення, оскільки позивачем за зустрічним позовом було доведено обставини, на яких ґрунтується позов.

Керуючись ст.ст.150, 155, 164, 170, 180, 181, 182 СК України, ст.ст.141, 200, 206, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування (виконавчий комітет Яблунівської ОТГ) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та призначення опікуна за малолітньою дитиною відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської ОТГ про відібрання малолітньої дитини задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_1 та передати її батькові ОСОБА_3 за його місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька