Номер провадження: 22-ц/813/575/21
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Вадовська Л..М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 ,

від відповідача приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» - не з`явились,

від відповідача комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» не з`явились,

переглянувши справу №522/12619/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Мікромегас», комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» про визнання недійсними додаткової угоди, договору про відступлення прав та обов`язків, актів приймання-передачі, скасування рішення державного реєстратора та запису в державному реєстрі, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 березня 2019 року у складі судді Козирського Є.С., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 11 липня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала що, уклала з відповідачем ОСОБА_3 шлюб 31 березня 2012 року, 2 лютого 2017 року нею подано заяву про розірвання шлюбу. У період шлюбу набуто майнові права по Договору купівлі-продажу майнових прав №МП2к №86м/м від 28 грудня 2015 року, укладеному між ОСОБА_3 та ПП ВКФ «Мікромегас» та по Договору купівлі-продажу майнових прав №8/22,1-7 від 10 листопада 2015 року, укладеному між ОСОБА_3 та ТОВ «Полімер-Граніт» на придбання двох об`єктів нерухомості, а саме машино-місця АДРЕСА_1 загальною площею 18,0 кв.м та однокімнатної квартири загальною площею 32,0 кв.м за адресом: АДРЕСА_2 . Позивач вказала, що без її відома та згоди ОСОБА_3 уклав Додаткову угоду №1 від 24 січня 2017 року до Договору купівлі-продажу майнових прав №МП2к №86 м/м від 28 грудня 2018 року та Договір про відступлення прав та обов`язків від 24 січня 2017 року; склав Акт приймання-передачі нерухомого майна від 24 січня 2017 року, Акт приймання-передачі майнових прав (частини майнових прав) на суму оплати №1 від 24 січня 2017 року та передав майнові права на машиномісце батьку ОСОБА_6 , останній зареєстрував на себе право власності. Крім того, у період шлюбу була набута сума грошових коштів в розмірі 40000,00 доларів, які відповідач вилучив з квартири і помістив у банківську скриньку, та сума коштів в розмірі 82000,00 доларів, які відповідач сховав у помешканні своїх батьків. Вважаючи, що машиномісце, квартира, грошові кошти є спільним майном подружжя, що підлягає поділу, позивач ОСОБА_1 після уточнення 2 листопада 2018 року вимог остаточно просила:

визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_3 ;

поділити спільне майно подружжя квартиру АДРЕСА_3 ;

в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 ;

в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 ;

визнати недійсною Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав №МП2к №86м/м від 28 грудня 2015 року, складену між ОСОБА_3 та ПП ВМФ «Мікромегас» 24 січня 2017 року;

визнати недійсним Договір про відступлення прав та обов`язків, складений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 24 січня 2017 року;

визнати недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна №86-мм/МП, складений між ПП ВКФ «Мікромегас» та ОСОБА_5 24 січня 2017 року;

визнати недійсним Акт приймання-передачі майнових прав (частини майнових прав) на суму оплати №1, складений між ПП ВКФ «Мікромегас» та ОСОБА_5 27 січня 2017 року;

скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:33646665 від 31 січня 2017 року на машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 18.1 кв.м у паркінгу АДРЕСА_4 на ОСОБА_5 ;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності №18792918, зроблений державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» про право власності ОСОБА_5 на машиномісце АДРЕСА_5 ;

визнати спільною сумісною власністю подружжя машиномісце АДРЕСА_5 ;

поділити спільне майно подружжя машиномісце АДРЕСА_5 ;

в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на Ѕ частку машиномісця АДРЕСА_5 ;

в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на Ѕ частку машиномісця АДРЕСА_5 ;

визнати спільною сумісною власністю подружжя набуті у шлюбі грошові кошти в сумі 18600,00 доларів США;

поділити спільне майно подружжя грошові кошти в сумі 18600,00 доларів США;

в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на Ѕ частку спільних грошових коштів, яка складає 9300,00 доларів США;

в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на Ѕ частку спільних грошових коштів, яка складає 9300,00 доларів США;

витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Ѕ частку спільного майна подружжя у вигляді грошових коштів в сумі 9300,00 доларів США;

стягнути судові витрати;

визначити порядок виконання рішення суду (т.1 а.с.1-6, т.2 а.с.38-45).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.58).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2017 року про відкриття провадження у справі визнано неподаною та повернуто скаржнику (т.1 а.с.89-90).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2017 року про відкриття провадження у справі скасовано, справу передано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області (т.1 а.с.133-135).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.139-141).

Відповідачі ОСОБА_3 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що у період шлюбу між ним ОСОБА_3 та ТОВ «Полімер-Граніт» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №8/22,1-7 від 10 листопада 2015 року на квартиру будівельний АДРЕСА_3 , вартість майнових прав становила 439200,00 грн., фінансові зобов`язання покупця перед товариством виконані, проте наразі в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру відсутні, тому вимоги щодо поділу квартири, що не зареєстрована в установленому порядку, задоволенню не підлягають. Щодо машиномісця АДРЕСА_1 , то законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Відповідно до частини 2 статті 369 ЦК України, частини 2 статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Вимоги про поділ грошових коштів не мають підтвердження доказами (т.1 а.с.180-183).

Відповідач ОСОБА_5 відзив на позов не подав.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 березня 2018 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської сільської ради» (т.1 а.с.202).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду (т.1 а.с.242).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 березня 2019 року позов задоволено частково,

визнано спільним сумісним правом подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майнові права на квартиру АДРЕСА_6 , та на машино-місце № НОМЕР_1 загальною площею 18,1 кв.м у паркінгу АДРЕСА_4 ;

визнано спільно нажитим майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 18600,00 доларів США, що в грошову еквіваленті становить 504990,00 грн.;

визнано за ОСОБА_1 право на майнові права на квартиру АДРЕСА_6 ;

стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці у вартості Ѕ частки майна та майнових прав в сумі 206650,00 грн.;

в іншій частині вимог відмовлено;

стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 7680,00 грн. (а.с.81-88).

Висновок суду мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 31 березня 2012 року, шлюбні відносини припинили у вересні 2016 року; у період шлюбу подружжям було набуто спільне майно за договорами купівлі-продажу майнових прав машиномісце в паркінгу та квартиру, які разом із грошовими коштами на банківських рахунках є спільною сумісною власністю подружжя. Суд в порядку поділу спільного майна визнав за ОСОБА_1 право на майнові права на квартиру з урахуванням прав дитини, яка знаходиться на утриманні матері та з нею проживає, та стягнув з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину залишків коштів на банківських рахунках. З урахуванням зазначеного порядку розподілу спільного майна, суд відмовив у вимогах про визнання недійсними угод та актів приймання-передачі, скасування в Реєстрі записів про право власності ОСОБА_5 на машиномісце.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.94-102).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Рішення не відповідає вимогам статей 265-267 ЦПК України. Суд порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства, вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем не завлено вимоги про визнання майнових прав на квартиру в цілому. Суд прийняв уточнені позовні вимоги вже після переходу до розгляду справи по суті. Суд поділив грошові кошти, що були наявні на рахунках ОСОБА_3 станом на 1 вересня 2016 року, при цьому не врахував, що судовим рішенням у справі №521/1728/17 встановлено припинення шлюбних стосунків з 27 січня 2017 року, з огляду на що поділу підлягають грошові кошти на рахунках на дану дату, що рівно 120,82 доларів США, а не 18600,00 доларів США. Останній платіж в сумі 132000,00 грн. за квартиру ОСОБА_7 здійснив 5 вересня 2016 року, проте суд даного не врахував, залишив квартиру позивачу та додатково стягнув на користь позивача грошові кошти, що фактично пішли на вказаний останній платіж, не компенсувавши відповідачу вартість його частки у квартирі. Висновок суду щодо загального обсягу спільного майна подружжя є хибним, не відповідним дійсним обставинам, в рішенні відсутні будь-які розрахунки та докази вартості майна.

В апеляційній скарзі зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд дотримався принципу диспозитивності цивільного судочинства, справу розглянув в межах вимог про поділ майна подружжя, шлюбні відносини подружжя припинило з 1 вересня 2016 року, що підтверджено судовим рішенням першої інстанції та поясненнями ОСОБА_1 в поліцію, тому висновок суду апеляційної інстанції щодо припинення шлюбних відносин з січня 2017 року братися не має. ОСОБА_3 безпідставно вважає, що кошти в сумі 132000,00 грн., внесені ним як останній платіж за квартиру, є його особистою власністю, а додана до апеляційної скарги квитанція сплати у вересні 2016 року останнього платежу в сумі 132000,00 грн. за квартиру не повинна братися до уваги, так як дані докази не були надані до суду першої інстанції, крім того останній платіж було зроблено з накопичених коштів подружжя. У період з 2 вересня 2014 року по 9 лютого 2017 року на банківських рахунках ОСОБА_3 було 215358,60 доларів США, частину яких він зняв та приховав. На 1 вересня 2016 року на рахунках ОСОБА_3 було 18600,00 доларів США, які суд правильно врахував при поділі майна. Вартість квартири становила 439200,00 грн., вартість машиномісця становила 363802,00 грн., грошові кошти в сумі 18600,00 грн. еквівалентні 504990,00 грн, тобто загальна вартість спірного майна становила 645850,00 грн., з них суд присудив ОСОБА_1 квартиру вартістю 439200,00 грн. та компенсацію в сумі 206650,00 грн. (т.2 а.с.143-147).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, визнання права власності на частку у спільному майні та ухвалення нового рішення по суті в цій частині вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_3 , 1985 року народження, та ОСОБА_1 , 1982 року народження, уклали шлюб 31 березня 2012 року (т.1 а.с.15)..

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2017 року відкрито провадження в справі №521/1728/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини (т.1 а.с.17).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року в справі №521/1728/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, зокрема, на доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо дати припинення шлюбних відносин встановлено, що в справі відсутні належні докази припинення шлюбних відносин у вересні 2016 року, проте наявні докази припинення шлюбних відносин з 27 січня 2017 року, тобто з моменту коли ОСОБА_1 звернулась до поліції з заявою на дії ОСОБА_3 , який з вересня 2016 року до 27 січня 2017 року перебував у рейсі на судні іноземного судновласника (а.с.22-25).

ОСОБА_3 перебував у рейсі на судні іноземного судновласника, зокрема, з 4 січня 2016 року по 28 травня 2016 року, з 8 вересня 2016 року по 26 січня 2017 року включно (т.1 а.с.11, 12-13, т.2 а.с.106, 110).

Між приватним підприємством виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №МП2к №86м/м від 28 грудня 2015 року на об`єкт будівництва: машиномісце № НОМЕР_1 площею 18 кв.м паркінгу в будівлі АДРЕСА_4 , вартість майнових прав становила 347055,00 грн.; графік платежів з 28 грудня 2015 року по 28 грудня 2016 року включно. Згідно Додаткової угоди №1 від 24 січня 2017 року до Договору купівлі-продажу майнових прав №МП2к №86м/м від 28 грудня 2015 року, укладеного між приватним підприємством виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» та ОСОБА_3 , внесено зміни в Договір, зокрема щодо вартості майнових прав, яка визначена рівною 363802,00 грн. (т.1 а.с.33-38).

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено Договір про відступлення прав та обов`язків від 24 січня 2017 року за погодженням з приватним підприємством виробничо-комерційна фірма «Мікроменгас», відповідно до якого відступлене право вимоги за Договором купівлі-продажу майнових прав №МП2к №86м/м від 28 грудня 2015 року на об`єкт будівництва: машиномісце № НОМЕР_1 площею 18 кв.м в паркінгу в будівлі АДРЕСА_4 . Акт приймання-передачі нерухомого майна №86-мм/МП від 24 січня 2017 року на машиномісце був оформлений та переданий ОСОБА_5 (т.1 а.с.41-43).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно машиномісце АДРЕСА_5 , зареєстровано державним реєстратором ОСОБА_9 на праві приватної власності (розмір частки 1/1) за ОСОБА_5 на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна №86-мм/МП від 24 січня 2017 року, Договору купівлі-продажу №МП2к№86м/м від 28 грудня 2015 року, акту приймання-передачі №1 від 24 січня 2017 року, Додаткової угоди №1 від 24 січня 2017 року, Договору про відступлення №б/н від 24 січня 2017 року (т.1 а.с.44-45).

З Довідки від 20 березня 2017 року №б/н від 10 березня 2017 року товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер-Граніт» вбачається, що між ТОВ «Полімер-Граніт» та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №8/22,1-7 від 10 листопада 2015 року на суму 439200,00 грн.; Акт приймання-передачі майнових прав за Договором був оформлений та переданий ОСОБА_3 18 жовтня 2016 року після введення в експлуатацію житлового будинку, в якому знаходиться квартира (т.1 а.с.32).

Згідно Квитанції до прибуткового касового ордера №8748 від 5 вересня 2016 року прийнято від ОСОБА_3 по Договору купівлі-продажу майнових прав 8/22, 1-7 від 10 листопада 2015 року 130095,00 грн. (т.2 а.с.103).

Згідно Довідки від 5 вересня 2016 року товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер-Граніт» ОСОБА_3 повністю сплатив вартість квартири (секція «22,1», квартира «7», АДРЕСА_7 , що знаходиться за будівельним адресом: масив № НОМЕР_2 , ділянки «»192/1-6, АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , 197/2, масив № НОМЕР_3 , ділянка АДРЕСА_15 (т.2 а.с.105).

Згідно Довідок від 4 вересня 2018 року №0236-44113БТ, від 4 вересня 2018 року №0236-44121БТ, від 5 жовтня 2018 року №233-48793БТ акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» та руху коштів по рахунку ОСОБА_3 в банку відкрито поточний рахунок № НОМЕР_4 у валюті (долар США), доступна для використання сума станом на 1 вересня 2016 року складала 8800,76 доларів США, станом на 8 вересня 2016 року складала 0,76 доларів США, станом на 25 січня 2017 року складала 0,82 доларів США (т.2 а.с.19, 21, 33, 104).

Згідно Довідок від 4 вересня 2018 року №0236-44120БТ, від 5 жовтня 2018 року №233-48793БТ акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» ОСОБА_3 в банку відкрито поточний рахунок № НОМЕР_5 у валюті (долар США), доступна для використання сума станом на 1 вересня 2016 року складала 9800,00 доларів США, станом на 25 січня 2017 року складала 120,54 доларів США (т.2 а.с.20, 33).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).

Об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зокрема, є:

майнові права на квартиру АДРЕСА_6 (Договір купівлі-продажу майнових прав 8/22,1-7 від 10 листопада 2015 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Полімер Граніт» та ОСОБА_3 );

грошові кошти в сумі 121,36 доларів США, що знаходились на банківських рахунках ОСОБА_3 в АТ «АК «Південний» станом на 25 січня 2017 року (120,54 + 0,82 = 121,36 доларів США).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядженням майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України).

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст.371 ЦК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають рівні права на майно, набуте за час шлюбу, мають право на поділ майна, у разі поділу майна частки сторін (колишнього подружжя) є рівними. Сторони не заперечують рівність часток у праві спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, інше домовленістю між сторонами не визначено, шлюбний договір між сторонами не укладався.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ст.71 СК України).

З огляду на перелік спірного майна, зважаючи на відсутність спільного бачення питання поділу майна в натурі з присудженням можливої грошової компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, не проведення на час вирішення спору державної реєстрації квартири, що закінчена будівництвом та передана по акту приймання-передачі ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог та визнання за кожним із сторін в порядку поділу спільного майна подружжя права на Ѕ частку майнових прав на квартиру АДРЕСА_6 , та визнання права власності за кожним із сторін на грошові кошти в сумі 60,68 доларів США.

З поділом майна право ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільної сумісної власності на майно припиняється, відповідно, майно набуває статусу спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на майно, де ідеальна частка кожного рівна Ѕ. Сторонами не надано обґрунтування, яке б надавало перевагу одному з подружжя перед іншим у визначенні судом способу поділу майна.

Посилання суду першої інстанції при присудженні в порядку поділу майна квартири позивачу ОСОБА_1 з урахуванням перебування дитини на її утриманні безпідставні, так як ОСОБА_1 в порядку поділу квартири заявляла вимоги щодо визнання за нею Ѕ частки майна, питання про грошову компенсацію вартості належної ОСОБА_3 частки цього майна не порушувалось сторонами та не вирішувалось судом. Крім того, дитина не перебуває виключно на утриманні ОСОБА_1 , так як ОСОБА_3 судовим рішенням зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дитини, розмір аліментів значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Суд приймає викладені в апеляційній скарзі доводи щодо часу припинення шлюбних відносин та виходить з того, що у справі №521/1728/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів в порядку апеляційного перегляду перевірялись доводи щодо часу припинення шлюбних відносин та було встановлено, що наявні в справі докази підтверджують припинення шлюбних відносин з 27 січня 2017 року після прибуття ОСОБА_3 з рейсу, а не з вересня 2016 року, як то зазначала ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу й на те, що 5 вересня 2016 року ще мала місце сплата ОСОБА_3 останнього внеску за Договором №8/22,1-7 від 10 листопада 2015 року купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Позивач ОСОБА_1 , вважаючи квартиру в цілому об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тим самим також підтверджує те, що шлюбні відносини у вересні 2016 року не були остаточно припинені. З позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернулась до суду у лютому 2017 року, тобто вже після повернення ОСОБА_3 з рейсу.

Припинення шлюбних відносин з 27 січня 2017 року має значення для визначення суми грошових коштів на рахунках ОСОБА_3 , що підлягають поділу як майно подружжя. Так, станом на 25 січня 2017 року на рахунках в банку знаходились кошти в загальній сумі 121,36 доларів США.

Доводи ОСОБА_1 щодо значних сум коштів, які ОСОБА_3 передав своїм батькам та помістив на зберігання в невідоме для неї місце, не приймаються, так як не надано суду належних доказів існування в сім`ї заявлених сум грошових коштів, їх фактичну наявність на час припинення шлюбних відносин та послідуючого виникнення спору про поділ майна подружжя.

Щодо машиномісця АДРЕСА_5 , то майнові права на даний об`єкт на час вирішення спору про поділ майна було відступлене ОСОБА_3 ОСОБА_5 , останній зареєстрував право власності на нерухоме майно, як наслідок, дане майно відсутнє в силу його відчуження, тому поділу не підлягає.

При цьому, суд зважає й на те, що рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними додаткової угоди, договору про відступлення прав та обов`язків, актів приймання-передачі, скасування рішення державного реєстратора та запису в державному реєстрі щодо машиномісця самою ОСОБА_1 не оскаржено, тобто, наразі дані угоди записи тощо є чинними.

Апеляційна скарга доводів щодо розподілу судових витрат не містить.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 березня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Мікромегас», комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання квартири та грошових коштів спільною сумісною власністю подружжя, про поділ квартири та грошових коштів як майна подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя на квартиру та грошові кошти задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 :

майнові права на квартиру АДРЕСА_6 (Договір купівлі-продажу майнових прав 8/22, 1-7 від 10 листопада 2015 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Полімер Граніт» та ОСОБА_3 );

грошові кошти в сумі 121,36 доларів США.

Поділити майно подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) в порядку поділу майна подружжя право на Ѕ частку майнових прав на квартиру АДРЕСА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) в порядку поділу майна подружжя право на Ѕ частку майнових прав на квартиру АДРЕСА_6 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на грошові кошти в сумі 60,68 доларів США.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на грошові кошти в сумі 60,68 доларів США.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Мікромегас», комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» про визнання машиномісця спільною сумісною власністю подружжя, про поділ машиномісця як майна подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя на машиномісце відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова