Провадження №2/523/1324/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні , в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі , справу за позовом -

позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича (65069, м. Одеса, пр. Адміральський, буд. 33-А, оф. 502) про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації та скасування держаної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та поновлення запису про право власності в Державному реєстрі,-

за участю : позивачки ОСОБА_1 та її представників адвокатів Черепова Д.В. і ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Байрамова О. В.

Установив

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації та скасування держаної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року зазначений позов залишено без руху у зв`язку з його недоліками.

21 серпня 2019 року позивачем надано на адресу суду заяву про усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви ОСОБА_1 усунула в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації та скасування держаної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

Позивачем ОСОБА_1 одночасно з поданням позовної заяви було заявлено клопотання про забезпечення позову в якому вона просила:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони представникам АТ «Укрсоцбанк» та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири, а саме: входження в спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та третіх осіб, вселення представників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та третіх осіб, реєстрації представників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та третіх осіб в спірній квартирі як постійних чи тимчасових мешканців.

Ухвалою суду від 21.08.2019 року заяву про забезпечення позову позивача задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено представникам АТ «Укрсоцбанк» та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири, а саме: входження в спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та третіх осіб, вселення представників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та третіх осіб, реєстрації представників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та третіх осіб в спірній квартирі як постійних чи тимчасових мешканців.

Представником АТ «Укрсоцбанк», адвокатом Байрамовим О.В. 11 вересня 2019 року подано на адресу суду клопотання про застосування зустрічного забезпечення.

Ухвалою суду від 12.09.2019 року клопотання представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» адвоката Байрамова О. В. про застосування зустрічного забезпечення задоволено частково. Застосовано до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення у вигляді внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 50000 гривень.

Також ухвалою суду від 12.09.2019 року задоволено клопотання адвоката Врони А.В., представник позивача ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи, заведеної щодо прийняття рішення про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №30462758, дата, час державної реєстрації: 22.02.2019 р. 12:02:55, за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29), на квартиру, загальною площею (кв.м.): 41.8, житловою площею (кв.м.): 16.8, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101.

23 вересня 2019 року представником позивача, ОСОБА_3 подано на адресу суду заяву про зміну предмету позову. Заявлено нову позовну вимогу про поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Доплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову ОСОБА_1 .

23 жовтня 2019 року до суду з заявою про скасування заходів зустрічного забезпечення звернулась ОСОБА_1 та просила зазначене клопотання задовольнити.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів зустрічного забезпечення, що накладені ухвалою суду від 12 вересня 2019 року - відмовлено.

23.10.2019 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року про застосування зустрічного забезпечення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.02.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою суду від 18.02.2020 року скасовано заходи забезпечення позову, які вжиті згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року по цивільній справі № 523/12265/19 та скасовано зустрічне забезпечення позову, відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року.

Ухвалою суду від 18.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача щодо заміни сторони в межах розгляду цивільної справи та залучено до участі в розгляді справи в якості відповідача АТ «Альфа Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), як правонаступника Акціонерного товариства Укрсоцбанк.

24 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в якій в якості зустрічного забезпечення запропоновано внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 15000 гривень.

Ухвалою суду від 25.03.2020 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

09 квітня 2020 року представником позивача, ОСОБА_4 подано на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог..

Ухвалою суду від 15.04.2020 року прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову на 16 лютого 2021 року на 09 годину 30 хвилин.

13 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 , представника позивача ОСОБА_1 , в котрому він просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 , представника позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовлено.

У судовому засіданні 20.04.2021 року було заслухано пояснення позивача та її представника ОСОБА_4 по суті справи, які підтримали свої позовні вимоги, та представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - Байрамова О.В., який заперечував проти задоволення позову. Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. до судового засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 15.06.2021 року о 11:30 год.

17 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява адвоката Черепова Д.В. - представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову. Окрім того, сторона позивача запропонувала, з метою відшкодування збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, внести на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 50000 гривень.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року клопотання представника позивача - адвоката Черепова Д.В. про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на квартиру, загальною площею 41,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено Акціонерному товариству «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, загальною площею 41,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій. Заборонено Акціонерному товариству «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Застосовано до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення, у вигляді внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 50 000 гривень.

25.05.2021 року позивачкою було внесено на депозитний рахунок суду 50 000 гривень.

У судовому засіданні 15.06.2021 року було досліджено докази по справі та сторони перейшли до судових дебатів.

У судових дебатах було заслухано представників позивача: адвоката Попову О.А. та адвоката Черепова Д.В, які повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

У судових дебатах було заслухано представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - Байрамова О.В., який просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення суд, на підставі всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне:

20 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 2008/695-Ф03.7/29, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 33 840,00 дол. США, зі сплатою 13,00% процентів річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 677, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне у іпотекодавця в майбутньому, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 .

19 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору, посвідченого 20.05.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 677. Так, у зв`язку з завершенням будівництва та прийняттям в експлуатацію квартири сторони домовились внести зміни до Іпотечного договору, відповідно до яких іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

В подальшому, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» набуло право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 звернувши стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а саме шляхом визнання права власності на квартиру. Відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем. У якості підстави виникнення права власності на нерухоме майно зазначено: Договір про внесення змін, серія та номер: 1114, виданий 20.08.2010, видавник: ПН ОМНО Поведьонкова І.І.; Іпотечний договір, серія та номер: 677, виданий 20.05.2008, видавник: ПН ОМНО Поведьонкова І.І.; повідомлення, серія та номер: 114/18, виданий 12.12.2018, видавник: АТ «Укрсоцбанк»; повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 28.12.2018, видавник: Укрпошта.

Підставою внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 стало: рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45708504 від 26.02.2019 16:59:21.

Не погоджуючись з перереєстрацією права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Також, в процесі розгляду справи судом було встановлено, що Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» припинено внаслідок реорганізації шляхом приєднання, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи внесений 03.12.2019. Юридичною особою-правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Як наслідок, ухвалою суду було залучено до участі правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Враховуючи, що Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було припинено внаслідок реорганізації шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні зміни щодо власника спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що власником квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (номер запису про право власності 35012582). Підстава виникнення права власності: передавальний акт, серія та номер: б/н виданий 11.10.2019, видавник: АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50625902 від 13.01.2020 12:17:55, приватний нотаріус Чапський Артем Едуардович, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, їх обтяжень визначені ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Положення ст. 572 ЦК України встановлюють, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, відповідно до ст. 36 Закону України «Про Іпотеку» (в редакції від 12.05.2006 року), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

При цьому згідно із ч.ч.1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, шо є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пунктів 4.1 та 4.5.3 договору іпотеки.

Разом із тим, відповідно до пункту 4.5.3 звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання можливе у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, відповідно до Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент укладення Іпотечного договору) передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку була можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, але ніяк не на підставі застереження в іпотечному договорі. Таке застереження може тільки визначати умови договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння.

Так, у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року (справа №127/8068/16-ц) роз`яснено, що аналіз наведених положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. Тому Суд дійшов висновку, що така згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні статті 388 ЦК України.

Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і передбачили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки у досудовому порядку саме на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а не на підставі застереження, що міститься в іпотечному договорі.

Сам по собі Іпотечний договір не може вважатися договором про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки такий договір обов`язково укладається окремо та підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не узгоджувала з іпотекодержателем умови про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором та як іпотекодавець, не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, реєстрація за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», права власності на спірну квартиру відбулась без достатніх правових підстав, з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №199/1276/17 та у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі № 554/14813/15-ц, від 21.11.2018 року по справі №367/7589/15-ц, від 10.10.2019 року по справі №752/10790/16-ц.

Такого ж висновку притримується Одеський апеляційний суд при вирішенні аналогічних справ, зокрема у своїй постанові від 08.04.2021 року по справі №520/8982/18 (провадження №22-ц/813/4632/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Крім того, пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що їй не надходило та вона не отримувала жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», згоду на відчуження предмету іпотеки позивачка також не надавала.

В свою чергу, надаючи пояснення по справі представник АТ «Альфа-Банк» посилався на те, що АТ «Укрсоцбанк» з метою виконання вимог означених законодавчих актів надало державному реєстратору копію повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, надісланого рекомендованим листом з повідомленням про вручення іпотекодавцю, а також докази отримання цього повідомлення.

З метою встановлення вказаних обставин, ухвалою суду було витребувано від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи, заведеної щодо прийняття рішення про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №30462758 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання зазначеної ухвали до суду були надані завірені копії документів реєстраційної справи.

Здійснивши аналіз наданих документів судом встановлено, що серед наданих державному реєстратору документів, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення міститься повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 12.12.2018 року за вих. № 114/18 та копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номери 786/398).

На зворотному рекомендованому повідомленні проставлено відмітку, що поштове відправлення вручено 26.12.18, проте жодного прізвища, імені, по-батькові та підпису особи, яка отримала дане відправлення, зворотне рекомендоване повідомлення не містить, а тому не може вважатися належним доказом вручення поштового відправлення.

Також на вказаному рекомендованому повідомленні зазначено, що поштове відправлення направлялося цінним листом, з оголошеною цінністю 1,00 грн.

Згідно з п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Однак опису вкладення в цінний лист у матеріалах реєстраційної справи не міститься, а тому дане рекомендоване повідомлення не підтверджує відправлення вказаним листом саме повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому суд з`ясував, що за пошуком інформації на веб-сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (https://ukrposhta.ua/) інформація про відправлення за вищевказаними трек-номерами відсутня, оскільки дані про відправлення за вказаними вище трек-номерами на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Також судом встановлено, що повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням направлялося іпотекодавцю за адресою: АДРЕСА_5 , в той час як з 13.09.2010 року позивачка зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач пояснила, що вказаного повідомлення не отримувала, оскільки за зазначеною в повідомленні адресою ( АДРЕСА_5 ) з 2010 року не проживає, вказаний будинок був проданий. Також представник позивачки ОСОБА_4 додатково зазначив, що Банку було відомо про зміну місця реєстрації і проживання позивачки, оскільки з 2015 року за місцем реєстрації позивачки у Суворовському районному суді м. Одеси слухається спір за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 523/12041/15-ц).

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача, що вказане повідомлення про вручення поштового відправлення є неналежним доказом відповідно до статті 77 ЦПК України, а тому, в даному випадку іпотекодержатель не може вважатися таким, що набув право власності на нерухоме майно за правочином (іпотечним договором від 20.05.2008 року), оскільки його умовами прямо пов`язано перехід за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки із моментом отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушення.

Окремо суд зазначає, що законодавець чітко визначив умови, за яких можливе звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності, а саме для того, щоб звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності іпотекодержатель повинен направити позичальнику та іпотекодавцю вимогу про порушення вимог кредитного договору та договору іпотеки. Самому реєстратору кредитор подає докази спливу тридцятиденного строку вручення такої вимоги. Якщо у іпотекодержателя відсутні докази отримання повідомлень та спливу зазначеного строку, то реєстратор не має права здійснити реєстрацію права власності за кредитором. Тобто, перереєстрація права власності за іпотекодержателем на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» за відсутності врученого іпотечного повідомлення є протиправною.

До таких правових висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: №638/20000/16-ц від 24.04.2019 року; №521/18393/16-ц від 24.04.2019 року; №306/2053/16-ц від 20.03.2019 року; № 306/1224/16-ц від 23.01.2019 року.

Враховуючи вказане, суд приходить висновку, що державний реєстратор вчинив реєстрацію права власності на нерухоме майно без отримання доказів на підтвердження того, що відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» письмові вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки надсилалась позивачці та були нею отримані, чим порушив умови пунктів 60 та 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень на спірне нерухоме майно є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо порушення вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то суд зазначає наступне:

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 якого не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб`єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі №802/1340/18-а та від 19 травня 2020 року по справі №644/3116/18 та у постановах Верховного Суду від 10.02.2021 року по справі №754/9842/19, від 18.02.2021 року по справі №756/13679/16-ц.

Таким чином, з врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа спірної квартири становить 41,8 кв.м., дане майно використовується позивачкою як місце її постійного проживання, що зокрема підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про реєстрацію місця проживання, та іншого майна у позивачки немає, що підтверджується наданими позивачкою інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформаційними довідками, отриманими державним реєстратором при прийнятті оскаржуваного рішення, що містяться в матеріалах реєстраційної справи, суд приходить висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

Посилання позивачки на необхідність подання оцінки предмету іпотеки під час проведення державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки також є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду, з огляду на наступне.

Так, згідно із ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя.

Отже законом прямо визначена необхідність саме при передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки встановлення вартості предмету іпотеки на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Таким чином, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувалося в порядку статті 37 ЗУ «Про іпотеку», заявник зобов`язаний був здійснити та надати державному реєстратору оцінку вартості предмета іпотеки.

Даний висновок підтверджується і постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц, в якій зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи, зокрема, відсутні відомості про інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною. З урахуванням в т.ч. і викладеного, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Предметом розгляду справи №306/2053/16-ц також було скасування реєстрації речового права, права власності на іпотечне майно і позов, зокрема, обґрунтовувався відсутністю інформації про вартість майна, за якою відбувалося зарахування вимог.

Аналогічна позиція також висловлена в постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року по справі № 917/2101/17, від 29.01.2020 року по справі №607/8488/18, від 15.01.2020 року по справі №199/4062/17-ц.

Проте, матеріали справи свідчать, що оцінка предмету іпотеки, зроблена суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилася, жодних доказів зі сторони відповідача на спростування вказаного до суду надано не було.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що прийняте державним реєстратором рішення про передачу спірного нерухомого майна у власність АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки - є протиправним , у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

В силу положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла станом на момент подання позову) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-IX від 05 грудня 2019 року, який набрав чинності з 16.01.2020 року були внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких абзаци 1-3 частини 3 ст. 26 Закону викладено в такій редакції:

«3. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).»

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації та скасування держаної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та поновлення запису про право власності в Державному реєстрі слід задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича (65069, м. Одеса, пр. Адміральський, буд. 33-А, оф. 502) про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації та скасування держаної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та поновлення запису про право власності в Державному реєстрі - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45708504 від 26.02.2019, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (номер запису про право власності 30462758).

Скасувати запис про право власності № 30462758, вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем, яким проведена державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Скасувати запис про право власності № 35012582, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Папським Артемом Едуардовичем, яким проведена державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Припинити право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 35012582).

Поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції до Одеського апеляційного суду , протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Складання повного рішення (постанови) суду відбувається згідно до ч.6ст259 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24 червня 2021 р.

Суддя