Справа № 724/36/21
Провадження № 2/724/181/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Сенік М.І.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

представника ОСОБА_3 : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в місті Хотині Чернівецької області справу

за позовом ОСОБА_5

до Виконавчого комітету Хотинської міської об`єднаної територіальної громади,

третя особа на стороні позивача: ОСОБА_6 ,

треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ,

про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3

до ОСОБА_5

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком

АДРЕСА_1 . Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

06 січня 2021 року (з урахуванням позовної заяви в новій редакції від 04.02.2021) позивач ОСОБА_5 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до Виконавчого комітету Хотинської міської об`єднаної територіальної громади про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування позову зазначає, що при розгляді іншої цивільної справи йому стало відомо, що рішенням Хотьинської міської ради №137/10 від 23.10.2020 житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому він зареєстрований, в позачерговому порядку переданий для проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_7 з двома неповнолітніми дітьми з наступною реєстрацією місця проживання.

Звертає увагу, що органу місцевого самоврядування було достеменно відомо, що житлове приміщення в будинку по АДРЕСА_1 , не є вільним, оскільки рішенням Хотинського районного суду від 18.02.2020 відмолено міській раді у визнання позивача таким, що втратив право користування вказаним будинком.

В той же час, за наявності реєстрації місця проживання позивача у спірному приміщенні ухвалюється протиправне рішення про надання його родині ОСОБА_8 , не дивлячись на те, що згідно з ч.2 ст. 58 ЖК України ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення.

Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати недійсним рішення Хотинської міської ради №137/10 від 23.10.2020 року про надання житла родини ОСОБА_8 в житловому будинку в АДРЕСА_1 .

Представник відповідача подав відзив на позов, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог з наступних підстав.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Хотинській міській раді на праві комунальної власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Так, згідно будинкової книги, у вказаному будинку зареєстровані громадяни ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_6 . Відповідно до інформації з демографічного реєстру ОСОБА_6 не значиться зареєстрованою за вказаною адресою.

Рішенням виконавчого комітету Хотинської міської ради №137/10 від 23.10.2020 надано позачергово ОСОБА_3 , особі, яка перебуває на квартирному обліку, потребує поліпшення житлових умов і на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та членам його родини, спірний житловий будинок, що належить до комунальної власності Хотинської міської ради.

В свою чергу, ОСОБА_5 , працюючи на посаді начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, пізніше в 2015 році переведений на посаду заступника начальника слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області, був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , який раніше рахувався як службовий ОВС до моменту добровільної передачі в комунальну власність Хотинської міської ради.

Спірний житловий будинок виключений з числа службових на підставі спільного наказу УМВС України в Чернівецькій області та Хотинської міської ради, оскільки відпала потреба в такому його використанні.

Додатково наголошу, що власнику для відчуження будинку, квартири тощо згоди зареєстрованих осіб, які не є власниками житла не потрібно. Якщо будинок, квартира змінили власника, то зареєстрована особа автоматично втрачає права на проживання у будинку.

За таких обставин просить в задоволенні позову відмовити.

26.02.2021 на адресу суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування даної заява зазначає, що спільно зі своєю родиною володіє на праві спільної сумісної власності будинком АДРЕСА_1 , в якому також зареєстрований з сім`єю.

Єдиною підставою для вселення є ордер, який ОСОБА_3 та його родина отримали 23.10.2020 відповідно до рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради.

В даному будинку також зареєстрований з 13.01.2014 ОСОБА_5 , який не проживав у вказаному приміщенні жодного дня, не сплачував комунальні платежі, адже в будинку відсутнє газо-, електро- та водопостачання. В утриманні житла участі не брав, особистих речей в квартирі не було, як і предметів побуту та особистої гігієни. На квартирному обліку на ОСОБА_5 , ні члени його родини, як особи, які потребували поліпшення житлових умов не перебували і не перебувають. З відповідною заявою до органу місцевого самоврядування не звертались.

Згідно інформації отриманої з Хотинської міської ради право користування будинком ОСОБА_5 втратив з моменту припинення трудових відносин з Хотинським ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ще в 2015 році. Саме у 2015 році ОСОБА_5 був переведений з посади начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області на посаду заступника начальника слідчого управління ГУНП України в Чернівецькій області, з якої звільнився і вийшов на пенсію.

Вищезазначений будинок рахувався як службовий ОВС до моменту добровільної передачі в комунальну власність Хотинської міської ради та виключений з числа службових.

Сам факт реєстрації відповідача ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , порушує особисті права, свободи та інтереси родини ОСОБА_8 на вільне розпорядження і користування власним майном.

Отже, ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_5 підлягає виселенню зі службового житла, оскільки припинив трудові відносини з Хотинським ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області.

Одночасно в позовній заяві ОСОБА_3 заявив клопотання про залучення до участі у справі Службу у справах дітей Хотинської РДА, в задоволенні якого було відмовлено.

23.03.2021 позивач ОСОБА_5 надіслав на адресу суду відзив на заяву ОСОБА_8 , та просив в її задоволенні відмовити.

23.03.2021 позивач ОСОБА_5 надіслав на адресу суду зустрічну позовну заяву про визнання ордеру на вселення в житловий будинок недійсним, визнання рішення Хотинської міської ради від 30.10.2020 протиправним, визнання недійсним свідоцтва про право власності.

23.03.2021 позивач ОСОБА_5 надіслав на адресу суду клопотання про роз`єднання вимоги третьої особи разом із зустрічним позовом від позову первісного.

13.05.2021 позивач ОСОБА_5 надіслав на адресу суду клопотання про зупинення провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №724/726/214.

В задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено з підстав його необґрунтованості в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Щодо заяви третьої особи з самостійними вимогами, вважає таку необґрунтованою. При цьому звернув увагу суду, що вказана заява є передчасною, оскільки з моменту набуття у власність спірного будинку родиною ОСОБА_3 не минуло ще одного року.

Представник відповідача проти первісного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Щодо вимог позовної заяви третьої особи не заперечував.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти первісного позову заперечував, вважає, що законно отримав житловий будинок. Вимоги позовної заяви про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим будинком підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що у спірному будинку ОСОБА_5 не проживав, будинок потребував ремонту. Під час вселення ОСОБА_5 не було в будинку, після вселення ОСОБА_5 також не з`являвся у вказаному будинку. Вважає, що ОСОБА_5 втратив право на користування службовим житлом.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві третьої особи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про причини не повідомили.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.01.2021 заяву позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 26.01.2021 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 05.02.2021р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.03.2021р.

Ухвалою суду від 02.03.2021позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги залишено без руху, а підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 04.03.2021 позовну заяву ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 30.03.2021 зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 повернуто позивачу, в задоволенні клопотання про роз`єднання позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 30.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.2021.

14.04.2021 судове засідання було відкладено за заявою ОСОБА_3 та надано можливість звернутися за правовою допомогою до адвоката.

В судовому засіданні 13.05.2021р., 07.06.2021 судом було оголошено перерву, з підстав неможливості вирішення даного спору в даному судовому засіданні.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно записів, внесених до будинкової книги, по АДРЕСА_1 з 13.01.2014 року зареєстровані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 4-6).

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.02.2020 в задоволенні позовних вимог Хотинської міської ради до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено (а.с.7-11).

Рішенням Хотинської міської ради від 27.06.2018 №349/35/18 надано згоду на здійснення безоплатної передачі житлового приміщення державної форми власності: житлового будинку по АДРЕСА_1 , який складається з двох кімнат у комунальну власність територіальної громади міста Хотина (а.с. 65).

Спільним Наказом Хотинського районного відділу Управління МВС України в Чернівецькій області та Хотинської міської ради від 10.04.2019 №241 створено комісію з організації приймання-передачі в АДРЕСА_2 та затверджено її склад. Передано зі сфери управління МВС України з балансу Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області в комунальну власність територіальної громади м. Хотина житловий будинок АДРЕСА_2 , який виключений з числа службових. (а.с.66-67).

Рішенням виконавчого комітету Хотинської міської ради №137/10 від 23.10.2020 надано позачергово ОСОБА_3 , який перебуває на квартирному обліку, потребує поліпшення житлових умов і на якого поширюється дія закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та членам його сімї, житловий будинок, що належить до комунальної власності Хотинської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Видано ОСОБА_3 ордер на жиле приміщення, який є єдиною підставою для вселення в надане житло (а.с.12).

Зі змісту актів обстеження будинку за адресою АДРЕСА_2 від 03.12.2019, 19.02.2020 вбачається, що будинок не руйнівний, двір у занедбаному стані, електропостачання та газопостачання в будинку відсутнє. На час обстеження в будинку будь-які громадяни відсутні, будинок не придатний для проживання в ньому (а.с.83-87).

Рішенням Хотинської міської ради від 30.10.2020 №733/72/20 здійснено передачу житлового будинку АДРЕСА_2 , в приватну (спільну сумісну) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цьому будинку (а.с. 90-91).

Судом встановлено, що 08.12.2020 на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.93).

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.12.2020 у справі №724/1538/20 визнано неправомірною відмову виконавчого комітету Хотинської міської ради Юрку Дорини Віорелівні та ОСОБА_12 в реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив суду, що проживає по сусідству зі спірним житловим будинком досить тривалий період час. В минулому році на територій вказаного будинку розпочав ремонтні роботи ОСОБА_3 останній безпосередньо з ним познайомився та повідомив, що отримав вказаний будинок, де має намір проживати з власною родиною. До цього часу у спірному будинку ніхто не проживав, він не знав ані власника, ані інших осіб, які ним користувалися. Прибудинкова територія була у занедбаному стані, хоча інколи там скошували траву та розчищали від зарослих кущів.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Щодо вимог первісного позову.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини 1 та 3 статті 13 ЦПК України ).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) інших учасників справи, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (пункти 2 і 3 частини другої статті 175 ЦПК України ).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина 2 статті 48 ЦПК України ).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених в частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Отже, наведеними нормами процесуального закону визначено, що вирішення питання щодо заміни належного відповідача, залучення до участі у справі співвідповідача здійснюється лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до початку розгляду справи по суті.

З позовної заяви в новій редакції (а.с.49) вбачається, що ОСОБА_5 зазначив відповідачем лише Виконавчий комітет Хотинської міської ради, а третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Позивач не заявляв клопотання про залучення ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до участі у справі в якості співвідповідачів, хоча позовна заява в первісній редакції була до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Однак в подальшому користуючись своїм правом позивач визначив коло відповідачів лише в особі Виконавчого комітету Хотинської міської ради.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, спір про визнання протиправним рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради №137/20 від 23.10.2020 «Про надання житла, що належить до комунальної власності Хотинської міської ради» виник у зв`язку з тим, що третій особі ОСОБА_3 та членам його сім`ї надано позачергово житловий будинок, в якому зареєстрований позивач.

Тобто зміст і характер відносин між учасниками справи засвідчують, що спір у вказаній справі виник також між позивачем та третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з приводу порушення останніми права позивача на користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте відповідачем до участі у справі залучено лише орган місцевого самоврядування, яким прийнято оспорюване рішення, і не залучено в якості співвідповідача осіб, яких це рішення безпосередньо стосується. Між тим, вимоги про визнання недійсним і скасування такого рішення прямо впливають на права та інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , щодо яких видано це рішення.

Позивач помилково залучив до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , оскільки у відповідності до положень статті 53 ЦПК України суд не вправі вирішувати питання про права та обов`язки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися та скористалися правом залучити до участі у ній співвідповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним суд прийшов до висновку про те, що позивач оскаржує рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради згідно з яким житловий будинок надано ОСОБА_3 та членам його сім`ї , тобто ставиться питання про права та обов`язки ОСОБА_3 та членів його сім`ї, які не залучені до участі в справі в якості співвідповідачів.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_5 до виконавчого комітету Хотинської міської ради про визнання рішення протиправним, при цьому суд не робить висновку про обґрунтованість та доведеність позову, оскільки суд може зробити такий висновок лише за наявності всіх відповідачів у справі.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до всіх належних відповідачів, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним.

Щодо вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщення у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири (частина перша статті 118 ЖК).

Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_5 зареєстрований з 13.01.2014 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який він отримав в якості службового житла (а.с.4-6).

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом (ч.ч.1, 2 ст. 71 ЖК).

Статтею 72 ЖК визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 124 ЖК робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Суд, керуючись статтею 125 ЖК і пунктом 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року № 37, дійшов висновку, що позивач не входить до переліку осіб, яких не може бути виселено зі службового житла без надання іншого жилого приміщення. Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що володільцем такого житла залишається його власник. Особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок, на підставі спільного наказу Хотинського районного відділу Управління МВС України в Чернівецькій області та Хотинської міської ради від 10.04.2019 №241 був виключений з числа службових та згідно акту приймання передачі від 19.08.2019 був переданий у комунальну власність територіальної громади м. Хотина (а.с.66-67).

Відповідно до п. 6 розділу І Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

ОСОБА_3 в позовній заяві стверджує, що в 2015 році ОСОБА_5 був переведений з посади начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області на посаду начальника слідчого відділення ГУНП в Чернівецькій області, з якої звільнився та вийшов на пенсію. Саме на підставі пропозиції голови ліквідаційної комісії УМВС України в Чернівецькій області і було виключено спірний житловий будинок з числа службових.

Дані обставини ОСОБА_5 не спростовані. Крім того, не спростовано і того факту, що ОСОБА_5 з моменту отримання службового житла жодного дня в ньому не проживав, а лише був зареєстрований за вказаною адресою.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з моменту, коли перестали існувати підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_3 та члени його родини отримали у власність спірний житловий будинок, то останній як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим будинком підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи представника позивача за первісним позовом про те, що вказаний позов є передчасним, оскільки не минуло одного року з моменту набуття ОСОБА_3 у власність вказаного будинку, судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вказана норма в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не входить до членів сім`ї власниками майна ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача за первісним позовом у зв`язку з відмовою в позові.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Хотинської міської об`єднаної територіальної громади (місцезнаходження: Чернівецька область, м. Хотин, вул.Незалежності, 52, ), третя особа на стороні позивача: ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 ), ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_4 ) про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування - відмовити.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 ) до ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 червня 2021р.

Суддя: Л. Л. Гураль