ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2187/21 Справа № 192/672/19 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

08.04.2019 року Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 28 вересня 2016 року був укладений кредитний договір, шляхом подання заяви № на отримання кредиту. 30 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до п. 1.2 якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило належне йому право передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, згідно якого новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «ЦФР». Право вимоги від відповідача грошових коштів за кредитним договором № від 28 вересня 2016 року в тому числі перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року право вимоги за договором та боржників за основними договорами, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в загальному розмірі 177660 грн. 36 коп. У зв`язку з укладанням зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЦФР» відповідно до п. 6.6 договору, відповідачці було направлено лист з повідомленням про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» по укладеному 28 вересня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачкою ОСОБА_1 кредитному договору. Відповідно до п. 6.4 договору факторингу від 30 липня 2018 року, укладеному між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», в разі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами після відступлення права грошової вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» перераховує ці кошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом п`яти банківських днів з дати їх отримання. Позивачем з моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 30 липня 2018 року, не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконав, та після повідомлення про відступлення права грошової вимоги нею не було здійсненого жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 6 від 28 вересня 2016 року в розмірі 177660 грн. 36 коп., яка складається з 85755 грн. 14 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 15822 грн. 92 коп. заборгованість за відсотками, 55942 грн. 30 коп. заборгованість за платою за управління кредитом, 20140 грн. заборгованість по пені, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку (а.с.1-2).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено позовні (а.с.51-53).

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить рішення скасувати як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.55-57).

Скарга містить посилання на те, що Товариством було надано витяг з договору про відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року.

Також в апеляційній скарзі зазначає, що до апеляційної скарги надано копію повного тексту Договору відступлення прав вимог № 20180730 від 30 липня 2018 року та копію Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги ( із зазначенням даних ОСОБА_1 із зазначенням реквізитів сторін укладеного договору відступлення права вимоги) та просять врахувати даний документ при перегляді рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договору відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № від 28 вересня 2016 року. Тобто правомірність переуступки права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивачу за кредитним договором відповідача не доведена.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов у порушення норм процесуального права.

Так відповідно до п. 3,4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При з`ясуванні обставин, що мають значення для справи суд першої інстанції встановив, що позивач не надав доказів передачі документів про право грошової вимоги до ОСОБА_1 від первісного до нового кредитора.

Проте суд першої інстанції не сприяв учасникам судового процесу у реалізації їх процесуальних прав, не роз`яснив позивачу право на подачу таких доказів та наслідки їх не подання.

Таке порушення процесуальних прав призвело до неправильного вирішення справи (абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України. )

Апеляційний суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази переходу до позивача права вимоги за цим договором.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 вересня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» як позикодавцем та відповідачкою як позичальником був укладений кредитний договір на підставі заяви № від 28 вересня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до якої відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 90 609 грн. 31 коп. зі сплатою 11,99 відсотків річних за користування кредитом терміном на 48 місяців (а.с. 4), зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором та графіку платежів.

Факт укладання кредитного договору також підтверджується змістом підписаної Відповідачем заяви (щодо персональних даних), подачею до Первісного кредитора копії паспорта та ідентифікаційного номера з посвідченням його власним підписом (а.с. 5,12-13).

Отже, Первісним кредитором умови кредитного договору виконано надано кредит на суму 7648,53 грн.

Відповідно до договору відступлення права вимоги № 20180730 укладеного 30.07.2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "ЄАПБ", вбачається, що ТОВ "ФК "ЦФР" продало (відступило) права вимоги та передало їх ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів", а останнє прийняло їх і сплатило загальну купівельну ціну (а.с.59-63).

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 30.07.2018 до договору відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 в загальній сумі 177 660,36 грн за кредитним договором № від 28 вересня 2016 року (а.с.64-67).

На виконання п. 6.6 договору відступлення права вимоги №20180730 від 30 липня 2018 року, ТОВ "ФК "ЦФР" 07.08.2018 на адресу ОСОБА_1 надіслало повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та здійснення виконання всіх зобов`язань на користь нового кредитора (а.с. 20).

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення №002765474-1 від 07.08.2018 про порядок погашення заборгованості за кредитним договором: № від 28.09.2016 (а.с. 21).

Згідно п. 1.1 Договору відступлення права вимоги (укладений між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ «ЄАПБ») на умовах, встановлених цим Договором кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а новий приймає належні Кредитору права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.

Так, згідно з розрахунком заборгованості, зробленого ТОВ "ФК "ЦФР", у зв`язку з неналежним виконанням умов договору № від 28.09.2016 року у ОСОБА_1 станом на 30 липня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 177660 грн. 36 коп., яка складається з 85 755 грн. 14 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 15 822 грн. 92 коп. заборгованість за відсотками, 55 942 грн. 30 коп. заборгованість за платою за управління кредитом, 20 140 грн. заборгованість по пені (а.с.19).

Отже, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла на момент переходу до нього права вимоги по кредитним договорам.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналіз вище зазначених норм дає підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № від 28.09.2016 року у розмірі 121 718,06 грн., з яких: 85 755,14 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15 822,92 грн - заборгованість за відсотками, 20140,00 грн. - пеня.

Крім того позивач просив стягнути з відповідача 55 942,30 грн. плати за управління кредитом.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким нарахуванням, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.

Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Зазначене узгоджується із висновками, які викладені у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року під час розгляду справи № 531/648/15-ц.

З огляду на викладене, нарахована позивачем заборгованість за щомісячними процентами у розмірі 55942,30 грн, фактично є щомісячною комісією за управління кредитом.

При цьому ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Нарахування комісії було проведено товариством та частково сплачено відповідачем за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсація сукупних послуг товариства, за рахунок відповідача, що є незаконним.

За такого, умови договору про встановлення кредитором будь-яких відсотків за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а тому сума нарахована позивачем за управління кредитом у розмірі 55 942,30 грн. не підлягає стягненню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 4 564,44 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» () заборгованість, яка склалася станом на 30 липня 2018 року, за кредитним договором № від 28.09.2016 року у розмірі 121 718,06 грн., з яких: 85 755,14 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15 822,92 грн - заборгованість за відсотками, 20140,00 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» () 4 564,44 грн. понесених ним судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: