Справа № 490/4787/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кірюхіна Олега Михайловича, представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Сорочана Єлисея Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдані майнові збитки внаслідок залиття квартири в сумі 56 093 грн. та судові витрати в розмірі 5 568,40 грн., які складаються із судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 4 800 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що вона згідно договору купівлі-продажу від 03.04.2012 року є власником квартири АДРЕСА_1 . 11.10.2018 року квартира позивачки отримала пошкодження внаслідок залиття з квартири АДРЕСА_2 поверхом вище, власником якої є ОСОБА_2 . В зв`язку з тим, що між сторонами існувала попередня домовленість про компенсацію вартості ремонтно-будівельних робіт, ОСОБА_1 здійснила відновлювальний ремонт за власний рахунок, вартість якого склала 56 523,05 грн. Однак відповідачкою у справі не вжито будь-яких заходів щодо усунення залиття та пошкодження її квартири. Відповідачка вимоги щодо усунення недоліків ігнорує. Вина відповідачки у пошкодженні квартири ОСОБА_1 підтверджується експертним висновок №125-032 будівельно-технічної експертизи від 09.04.2019 року, виконаної за зверненням ОСОБА_1 . З огляду на викладене, позивачка, посилаючись на приписи статтей 1166, 1192 ЦК України просить стягнути з відповідачки завдані майнові збитки в розмірі 56 093 грн., витрати на проведення експертизи 4800 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 03.06.2019 року залишено вказаний позов без руху.

01.07.2019 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача на виконання вимог вказаної ухвали суду.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 10.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вищезазначеним позовом.

21.11.2019 року, представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Сорочан Є.В. на адресу суду направив відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 власником квартири АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою вона не проживає, а належне їй житлове приміщення іноді здає у оренду. На день залиття в вищевказаній квартирі тимчасово проживала ОСОБА_3 , яка через кілька днів виселилась з квартири. Крім того, з наданих позивачем документів до суду неможливо встановити ні причину залиття квартири АДРЕСА_3 , ні характер та масштаб можливих пошкоджень цього помешкання. А необхідність проведення та об`єм відновлювального ремонту викликають у відповідачки обґрунтовані сумніви. Тому позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача завданих майнових збитків в розмірі 56093 грн. на його думку є безпідставними та необґрунтованими.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Кірюхін О.М. 03.12.2019 року направив на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що факт залиття квартири підтверджується листом ТОВ "Центральний 1" від 06.11.2018 року №123-Ш, актом технічного обстеження стану квартири від 25.10.2018 року, листом Центрального відділу поліції НП ГУНП в Миколаївській області від 12.10.2018 року, листом Управління поліції охорони в Миколаївській області від 24.01.2019 року №256/43/34/3/01 - 2019, фотографіями та відеозаписами, а розмір збитків - висновком проведеної на замовлення ОСОБА_1 судової експертизи від 22.05.2019 року №125-032 та первинними документами.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 28.12.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

04.01.2021 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду.

14.04.2021 року ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Кірюхін О.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Сорочан Є.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні. Зазначив, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити причини залиття її квартири та вину саме відповідачки. Вказав, що технічний стан квартири відповідачки на предмет залиття не перевірявся, а висновки про залиття квартири позивачки зроблені з її слів. Зазначає про невідповідність акту технічного обстеження стану квартири від 25.10.2018 року вимогам, які ставляться до його складення. Звернув увагу, що над квартирою позивачки розташовані чотири квартири, та з кожної могло відбутися залиття. Також заперечує розмір матеріальної шкоди, який визначений експертом, оскільки зроблений на основі фото та відеоматеріалів, тобто, неналежних доказів. Вказав на розбіжності в датах чеків про проведення ремонтних робіт.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.04.2020 року зареєстрованого в реєстрі під №296 ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,1 кв.м, житловою площею - 21,2 кв.м.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №34107708 від 14.05.2012 р., власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №152079612 від 08.01.2019 року, квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності, частки 1/1, ОСОБА_2 .

Відповідно до листа №256/43/34/3/01-2019 від 24.01.2019 року вбачається, що 11.10.2018 року наряд групи реагування батальйону поліції охорони УПО Миколаївської області на службовому автомобілі Део Ланос д/н НОМЕР_1 у складі: старшого сержанта поліції ОСОБА_5 та сержанта поліції ОСОБА_6 , прибув на охороняємий об`єкт о 20:08 годин, загальний час прибуття склав 3 хвилини.

Після огляду периметру та вхідних дверей охороняємої приватної квартири, наряд доповів, що об`єкт без порушень. О 20:27 наряд разом з власником оглянув внутрішнє приміщення охороняємої квартири, в результаті чого було встановлено, що квартиру заливає водою через стелю з квартири, що розташована над даним приміщенням. В зв`язку з вище викладеним УПО Миколаївської області підтверджує факт спрацювання засобів охоронної сигналізації по причині попадання води на пожежні сповіщувачі з верхнього поверху, що і призвело до спрацювання технічних засобів охорони.

Відповідно до листа ТОВ "Центральний 1" №123-Ш від 06.11.2018 року, щодо затоплення квартири АДРЕСА_4 , повідомлено, що обстеження вищевказаної квартири відбулося через 14 днів після затоплення.

Згідно Акту від 25.10.2018 року, посвідченого ТОВ "Центральний 1", 25.10.2018 року в квартирі АДРЕСА_5 на момент обстеження немає меблів (квартира пуста) гіпсокартонна стеля демонтована. На стелі спостерігаються металеві направляючі (для монтажу гіпсокартону). На стінах, і шпалерах пошкоджень не видно. Оскільки з моменту затоплення пройшло 14 днів, та враховуючи що стеля демонтована виявити масштаб залиття не представляється можливим так, як неможливо з`ясувати які конструкції в квартирі були пошкоджені.

В судовому засіданні були досліджені фото- та відео- матеріалами на яких зафіксовано затоплення квартири позивачки.

Таким чином, факт пошкодження приміщень у квартирі позивача вналідок її залиття підтверджується письмовими доказами, а також фото- та відео- матеріалами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з експертним висновком №125-032 будівельно-технічної експертизи, виконаним на замовлення ОСОБА_7 від 09.04.2019 року, складеного 22.05.2019 року, на вирішення якої поставлені наступні питання: яка вартисть ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , згідно наданих документів та фото підтверджень встановлено наступне: в коридорі літ. 1 пл. 5,0 кв.м, на кухні літ. №3 пл. 8,0 кв.м., в житловій кімнаті літ. №2 пл. 21,2 кв.м., на лоджії літ. №4 - пл. 3,4 кв.м. на стелях приміщень наявність темних плям сирості по всій площі, на стінах на шпалерах темні потьокі води з деформацією шпалер по всій площі, на дверних дерев`яних блоках намокання, тріщини по периметру коробки та полотна. Вказані пошкодження обробних покриттів є порушенням ДСТУ-НБА.3.1-23:2013 і відносяться до дефектів конструктивних елементів, які могли утворитись в результаті їх залиття. Вартість ремонтно-будівельних робіт в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 з наявністю дефектів, які утворились в результаті заливу, в нині чинних цінах, складає 56093 грн.

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

При вирішенні спору судом враховано, що відповідно до вимог статті 177 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані бережно ставитись до санітарно-технічного обладнання. Із змісту даної норми слідує, що особи, які є власниками житла або такі, які проживають у такому, повинні стежити за належним станом сантехприладів.

Згідно з положеннями статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади, пристрої, обладнання, що вийшли із ладу з його вини.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, суд оцінив подані сторонами докази і встановив, що залиття квартири АДРЕСА_1 , яке мало місце 11.10.2018 року відбулося з вини відповідачки ОСОБА_2 , як власниці квартири, з якої відбулося залиття квартири позивачки.

При цьому, суд не погоджується з доводами представника відповідачки про недоведеність її вини у залитті квартири позивачки у зв`язку з тим, що наданий позивачкою акт залиття квартири не підтверджує її вину і не відповідає встановленій формі, а також припущення представника відповідачки про можливе затоплення квартири позивачки з інших квартир.

Так, приписами статтей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що факт спричинення позивачці шкоди внаслідок залиття її квартири водою, що потрапила з квартири відповідачки, підтверджена належним та достатніми доказами в їх сукупності, а відповідачкою не надані докази затоплення квартири позивачки з інших квартир, при цьому, рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Також суд не погоджується з доводами представника відповідачки про те, що вона не може нести відповідальності за дії орендаря ОСОБА_3 .

Так, відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У частині четвертій статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 41 Конституції України та частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

З огляду на викладене відповідачка, яка є власником квартири, що була передана в оренду, не звільняється від зобов`язань щодо належного використання її власності.

Переконливих доказів на підтвердженя вини інших осіб в спричиненні шкоди позивачці відповідачкою суду не було надано. Отже, Позивачка довела, а відповідачка не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що майнова шкода, завдана квартирі позивачки через залиття, підлягає відшкодуванню відповідачкою.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Крім того, при визначенні розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд виходив з висновків будівельно-технічної експертизи, а також кошторисної документації, чеків про оплату ремонтних робіт, відповідних накладних та квитанцій. Всі вказані документи датовані після 11.10.2018 року - дати затоплення квартири та до 06.12.2018 року - дати завершення ремонтних робіт.

Відтак наявні всі правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнових збитків, завданих залиттям квартири, розмір якої відповідно до експертного висновку № 125-032 від 09.04.2019 року становить 56 093,00 грн.

Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В свою чергу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК України).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до квитанції прибуткового касового ордера №125-032 від 22.04.2019 року, за проведення будівельно-технічної експертизи, позивачка понесла витрати у сумі 4 800,00 грн. згідно заяви ОСОБА_7 від 09.04.2019 р. в РТПП Миколаївської області про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиттям квартири АДРЕСА_1 . За таког, вказана сума підлягає стягненню з відповідачки.

Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 79-84, 141 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 ) про стягнення збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) завдані майнові збитки, спричинені залиттям квартири, в розмірі 56 093,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 5568,40 грн, які складаються із судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 4800 грн. .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін