СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9098/21

пр. № 2/759/4508/21

10 червня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє також в якості представника неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

05.05.2021 року до суду надійшов вказаний позов. В якому позивач просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину з заповітом (серія та номер 72), яке видано 19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В. спадкоємниці ОСОБА_1 , що становить 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 та частково недійсним свідоцтво про право на спадщину з заповітом (серія та номер 67), яке видано 19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В. спадкоємниці ОСОБА_4 , що становить 1/12 частин квартири АДРЕСА_1 . Та визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного майна. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 15.11.1985 між її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, за актовим записом 5417. Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась вона, позивач по справі, ОСОБА_1 . За період перебування батьків у шлюбі, вони придбали 08.01.2007, квартиру АДРЕСА_1 . Право власності було оформлено на батька, ОСОБА_6 17.02.2009 року шлб,, між батьками було розірвано, за актовим записом № 270. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_5 , , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, та єдиним спадкоємцем після померлої, як зазначив позивач була вона. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько, ОСОБА_6 , після його смерті відкрилась спадщина, серед іншого і на майно, яке оспорюється позивачем. Яку прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 та отримали оспорювані свідоцтва про право на спадщину. Як вказав позивач, у відповідно до вимог ст.60 СК України, майно, яке було нажито подружжям за час шлюбу, належить на праві спільної сумісної власності чоловіку та дружині. За переконанням позивача 1/2 частина спірної квартири, хоч позивачем у встановленому законом порядку не оформлялась, але з моменту смерті її матері повинна належати їй на праві приватної власності. А тому, в квітні 2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківськго А.В. із зверненням щодо оформлення спадщини на майно, яке залишилось після смерті. Та листом роз`ясненням № 27/01-16 від 27.07.2021 їй було зазначено, що оскільки нею неподані документи, які б свідчили підтверджували право власності спадкодавця на спірне майно, вирішення даного питання має бути здійснено виключно у судовому порядку, що й змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.05.2021 відкрито по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 26) Та ухвалою суду від 06.05.2021 витребувано докази по справі, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського А.В., копію спадкової справи відносно майна померлих (а.с. 29). 07.06.2021 року до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського А.В., надійшли копії спадкових справ (а.с. 37, 38-196).

08.06.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти вимог позивача заперечував з підстав його необгрунтованості, зазначивши при цьому, що позивач самостійно відмовилась від спадкового майна, про що написала нотаріусу нотаріально завірену заяву (а.с. 198). Від позивача письмових заперечень на відзив до суду не надходило. Ухвалою суду від 10.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 214). У судовому засіданні позивач заяву підтримала з підстав викладених у позові та надала суду пояснення проте, що дійсно вона писала в 2019 році заяву нотаріально посвідчену проте, що їй відомо, що її батькам належала спірна квартира, та автомобіль, дане майно було придбано за час їх шлюбу. Також писала в даній заява, що хоч і майно було придбано за період шлюбу, однак за власні кошти її батька, та стверджувала, що дане майно не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В даній заява вона також зазначила, що вона ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері та не претендує на поділ (перерозподіл) спірного майна між колишніми подружжями її батьків у будь-який спосіб, в тому числі і через суду. Позивач в засіданні стверджувала, що дана заява була написана під тиском, і не стосується подій які мали місце в 2012 році, коли померла її матір.

У судове засідання представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений до суду не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити в інтересах дитини (а.с.210,211).

Суд, вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено судом і не оспорюється учасниками процесу, а тому й не підлягає доказуванню, що15.11.1985 року між батьками позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, за актовим записом 5417 (а.с. 6)

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась, позивач по справі, ОСОБА_1 (а.с.7).

За період перебування у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , придбали 08.02.2007 року, квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 141). Право власності було оформлено на, ОСОБА_6

17.02.2009 року шлюб, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано, за актовим записом № 270 (а.с. 8).

ОСОБА_6 (спадкодавець) та ОСОБА_7 (відповідач по справі) 28.10.2009 року зареєстрували шлюб за актовим записом 1504 (а.с. 119).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 9).

Після її смерті відкрилась спадщина, та була заведена спадкова справа № 3/2013 відносно майна померлої (а.с. 38-96).

З заявою про прийняття спадщини відносно майна померлої звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського А.В., ОСОБА_1 , яка також повідомила, що окрім неї є ще спадкоємцями майна померлої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 42).

23.05.2013 року, ОСОБА_8 , подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського А.В. заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 51).

23.05.2013 року, ОСОБА_9 , подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського А.В. заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 50 - зворотння сторона).

В подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., 31.10.2013 року було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , на автомобіль марки Хонда, д.н.з НОМЕР_1 (а.с. 75).

13.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 92).

13.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 0,1210 га, кадастровий номер :02:002:0279, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 94- зворотня сторона).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 (а.с. 10-12).

Після його смерті відкрилась спадщина, та була заведена спадкова справа № 10/2018 відносно майна померлої (а.с. 97-196).

З заявою про прийняття спадщини відносно майна померлого звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського А.В., ОСОБА_3 , яка також повідомила, що окрім неї є ще спадкоємцями майна померлого обов`язкової частки малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 104).

Спадкодавець ОСОБА_6 , за життя склав 20.02.2015 року заповіт на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 124).

06.09.2018 року , позивач по справі ОСОБА_1 , подала приватному нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківському А.В., заяву про відмову від спадщини відносно свого батька ОСОБА_6 (а.с. 122 - зворотня сторона).

19.02.2019 року відповідач по справі діючи в своїх ітересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 , звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського А.В., з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлого (а.с. 130-132).

19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 , на спірну квартиру на 1/6 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 144).

19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 , на 1/6 частин автомобілів Хонда, д.н.з. НОМЕР_2 та Хонда, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 146).

19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , на спірну квартиру на 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 148).

19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , на 5/6 частин автомобілів Хонда, д.н.з. НОМЕР_2 та Хонда, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 150).

11.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 , на 1/6 частки в статутному капіталі ТОВ Прайм Технолоджі Лімітед» (а.с. 166).

11.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , на 5/6 частки в статутному капіталі ТОВ Прайм Технолоджі Лімітед» (а.с. 168).

19.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 ,., на 1/18 частки квартири АДРЕСА_4 (а.с. 191).

19.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., було видано свідоцтво на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , на 5/18 частки квартири АДРЕСА_4 (а.с. 191).

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , яка датована 15.02.2019 року та є нотаріально посвідченою, остання заявляла, що їй відомо, що її батькам належала спірна квартира, та автомобіль, дане майно було придбано за час їх шлюбу. Також писала в даній заяві, що хоч і майно було придбано за період шлюбу її батьків, однак за власні кошти її батька, та стверджувала, що дане майно не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В даній заява вона також зазначила, що вона ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері та не претендує на поділ (перерозподіл) спірного майна між колишніми подружжями її батьків у будь-який спосіб, в тому числі і через суду (а.с. 203).

Як вбачається з роз`яснення наданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., ОСОБА_1 , остання звернулось до нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину спірної квартири АДРЕСА_1 , нотаріус зазначив, що з огляду на те, що нею не було надані документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, то вирішення даного питання має бути здійснено виключно в судовому порядку (а.с. 5).

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.ч. 1, 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно із п.п. 4.15, 4.18 п.4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в засіданні стверджувала, що заява, яка датована 15.02.2019 року в якій вона зазначила, що вона ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері та не претендує на поділ (перерозподіл) спірного майна між колишніми подружжями її батьків у будь-який спосіб, в тому числі і через суду (а.с. 203), була написана під тиском, і не стосується подій які мали місце в 2012 році, коли померла її матір. Однак позивачем у судовому засіданні не спростована наявність даної заяви та того, що дана заява була написана під будь яким тиском чи примусом. Будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, що дана заява була написана під примусом, суду не надано.

Під час розгляду справи, позивачем не заявлялось клопотань про призначення по справі експертизи, на підтвердження того, що дана заява була написана під тиском, як і не заявляла клопотань про приєднання будь-яких доказів на підтвердження своїх показань щодо написання даної заяви під тиском.

Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, в зв`язку з їх недоведеністю.

Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє також в якості представника неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно відмовити. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Суддя О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2021 року.