КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_4 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Байдою Оленою Володимирівною, яка діє на підставі договору, та Приватного акціонерного товариства «Експортно-кредитне агентство» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Експортне кредитне агентство», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення суми премії та компенсацію моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_6 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Експортно-кредитне агентство», в якому просила:

- Скасувати наказ ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» від 24.10.2019 року № 94 «Про оголошення догани ОСОБА_6 » та наказ ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» від 05.12.2019 року № 33 «Про звільнення Начальника управління обліку і звітності - Головного бухгалтера ОСОБА_6 »;

- Поновити ОСОБА_6 на роботі у ПрАТ «Експертно-кредитне агентство» на посаді Начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», яку вона займала відповідно до штатного розпису станом на 05.12.2019 року та на умовах Трудового договору № 2 від 25.02.2019 року;

- Зобов'язати ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» передбачити у штатному розкладі ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» посаду «Начальник управління обліку і звітності - головний бухгалтер» з посадовим окладом не нижчим, ніж на дату 05.12.2019 року;

- Стягнути з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в період з 05.12.2019 року по день прийняття рішення про поновлення її на роботі;

- Стягнути з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_6 премію за вересень 2019 року та за жовтень 019 року у сумі 36 371 грн. 47 коп.;

- Стягнути з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 38 000 грн. 00 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2020 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_6 на посаді начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство». Стягнуто з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_6 207 785 грн. 47 коп., що складається з не нарахованих премій у розмірі 36 371 грн. 47 коп., середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 168 414 грн. 00 коп. та 3 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування наказу «Про звільнення Начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ОСОБА_1» № 33 від 05.12.2019 року та зобов`язання ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» передбачити у штатному розкладі посаду «Начальник управління обліку і звітності - головний бухгалтер» з посадовим окладом не нижчим, ніж на дату 05.12.2019 року. Стягнуто з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь держави судовий збір у розмірі 3 614 грн. 65 коп., що складається з 2 077 грн. 85 коп. судового збору за вимоги майнового характеру та 1 536 грн. 80 коп. судового збору за вимоги немайнового характеру. Стягнуто з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_6 витрати на проведення дослідження та експертизи в розмірі 17 000 грн. 00 коп. (т. 3, а.с. 221-228).

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року скасовано наказ від 24.10.2019 року №94 "Про оголошення догани ОСОБА_6 " та наказ "Про звільнення начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ОСОБА_1" №33 від 05.12.2019 року.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_4 та ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» оскаржили його в апеляційному порядку (т. 3, а.с. 239-250б, т. 4, а.с. 155-163).

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини що мають значення для справи та не надав належної правової оцінки факту щодо неналежного виконання позивачем своїх обов'язків відповідно до трудового договору, що було підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а згодом за систематичне невиконання трудових обов'язків - звільнення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спірний наказ від 24.10.2019 року №94 "Про оголошення догани ОСОБА_6 " підлягає скасуванню як винесений без належних на те підстав. Оскільки вказаний наказ винесений відповідно до положень трудового договору та у встановленому порядку позивача ознайомлено з наказом.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що позбавлення позивача премії не є наслідком оголошення догани, керівник товариства діяв відповідно до норм законодавства та актів товариства, якими визначено умови та розмір цих виплат. Також зазначає, що позивача звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених трудовим договором відповідно до рекомендацій (пропозицій) Комісії з проведення службового розслідування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.06.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою від його імені та в його інтересах адвокатом Байдою О.В., надано учасникам справи строк для подання відзиву (т. 4, а.с. 180-181).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.06.2020 року апеляційну скаргу ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» залишено без руху (т. 4, а.с. 182-184).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.07.2020 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою від його імені та в його інтересах адвокатом Байдою О.В., призначено до розгляду (т. 4, а.с. 217, 218).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.07.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», надано учасникам справи строк для подання відзиву (т. 4, а.с. 230-231).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2020 року справу за апеляційною скаргою ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» призначено до розгляду (т. 4, а.с. 233, 234).

Представник відповідача та представник третьої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні свої апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити.

Позивач та її представник проти задоволення апеляційних скарг заперечували за їх безпідставністю та необґрунтованістю і просили рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 02.09.2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_7 , в якому вона підтримала апеляційну скаргу ПрАТ "ЕКА" та просила розгляд справи проводити за її відсутністю (т. 5, а.с. 32).

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи ОСОБА_7 , оскільки її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.02.2019 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «Експортне кредитне агентство» в особі виконуючого обов`язки голови правління ОСОБА_4 укладено безстроковий трудовий договір № 2, відповідно до умов якого позивач була прийнята на посаду головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» та є його посадовою особою, яка правомочна здійснювати юридично значимі дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правовідносин товариства, відповідно до покладених на неї цим трудовим договором обов`язків. Цей трудовий договір діє безстроково.

Розділом 3 трудового договору № 2 від 25.02.2019 року визначені обов`язки позивача як головного бухгалтера товариства.

Також, як передбачено п. 6. 1 трудового договору, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим трудовим договором та посадовими обов`язками, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим трудовим договором. Статус неналежного виконання працівником своїх обов`язків має бути встановлений судовим рішенням.

З 09.04.2019 року позивача переведено на посаду начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «ЕКА» відповідно до наказу ПрАТ «ЕКА» № 11 від 09.04.2019 року.

Відповідно до наказу від 24.10.2019 року № 94 позивачу ОСОБА_6 оголошено догану за невиконання рішення Правління, оскільки нею не враховані зауваження, проведена неякісна підготовка Звіту за результатами роботи Управління за вересень 2019 року. Також, вказаним наказом позбавлено позивача премії за результатами роботи у вересні 2019 року у зв`язку з неякісною та несвоєчасною підготовкою звіту за вересень 2019 року (т. 1 а.с. 26).

При цьому, підставою для винесення цього наказу в наказі зазначено службову записку ОСОБА_8 , Положення про преміювання працівників за результатами роботи за місяць та протокол № 1 від 26.07.2019 року засідання правління товариства.

Так, відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови № 9 від 6.11.1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Як встановлено судом першої інстанції зі змісту листи заступника Голови Правління Товариства ОСОБА_9 про встановлення у товаристві порядку щомісячного та щоквартального планування і звітності, плани на поточний місяць та звіти про виконання планів за попередній (звітний) місяць подаються у перший понеділок кожного поточного місяця.

Згідно з службовою запискою ОСОБА_10 від 24.04.2019 року вказаний лист скеровано відповідним адресатам на електронну адресу, серед яких є електронна адреса позивача ІНФОРМАЦІЯ_1, яка нею також зазначається у позові.

При цьому, матеріалами справи підтверджується факт відправлення позивачем 01.10.2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Звіту Управління обліку і звітності товариства за вересень 2019 року та Планів роботи Управління обліку і звітності на жовтень 2019 року та на четвертий квартал 2019 року (т. 1 а.с. 68-72).

Таким чином, враховуючи те, що першим понеділком жовтня 2019 року було сьоме число, позивач виконала покладені на неї зобов`язання щодо відправки вказаних документів у строк, визначений заступником Голови Правління Товариства Кушніром О.О.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в частині скасування наказу про оголошення догани, відповідач посилався на дотримання ним вимог ст. 149 КЗпП України при накладення вказаного дисциплінарного стягнення та встановлений ним факт неврахування позивачем зауважень до Звіту що, як наслідок, призвело до здійснення неякісної підготовки Звіту за результатами роботи Управління за вересень 2019 року.

Так, як вбачається зі змісту службової записки ОСОБА_8 , позивачем в паперовому та електронному вигляді було надано звіт за результатами роботи Управління обліку і звітності за вересень 2019 року для визначення фінансової можливості товариства щодо нарахування та виплати працівникам премії за вересень 2019 року. ОСОБА_8 , будучи членом Правління товариства, поставив позивачу як головному бухгалтеру запитання щодо звіту, які було направлено 02.10.2019 року на електронну адресу позивача. Станом на 23.10.2019 року Звіт ОСОБА_6 та відповіді на його запитання ОСОБА_8 не надано, у зв`язку з чим останній ініціював застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

На відповідні порушення вказано і бухгалтером товариства ОСОБА_11 , зокрема на те, що аналогічна ситуація мала місце у липні 2019 року, у зв`язку з чим працівники управління не отримали премію.

Також, з метою перевірки наведених обставин членом Правління товариства ОСОБА_8 в присутності інспектора кадрів ОСОБА_12 , головного юрисконсульта ОСОБА_13 , експерта зі страхування ОСОБА_14 було складено акт, що ОСОБА_6 було запропоновано надати пояснення з приводу неподання письмового Звіту (переробленого із урахуванням зауважень та вимог члена Правління ОСОБА_8 ) про результати роботи Управління за вересень 2019 року. Проте, позивач від надання письмових пояснень відмовилась.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, будь-яких доказів, щодо направлення 02.10.2019 року членом Правління Петровським Ю.О. запитань щодо звіту на електронну адресу позивача та зобов'язання позивча надіслати виправлений звіт, на що вказує ОСОБА_8 у службовій записці, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до даних електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 Звіт Управління обліку і звітності товариства за вересень 2019 року та Плани роботи Управління обліку і звітності на жовтень 2019 року та на четвертий квартал 2019 року прочитано ОСОБА_8 лише 07.10.2019 року, що суперечить наведеним у його службовій записці поясненням про направлення позивачу зауважень 02.10.2019 року.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність обставин, зазначених у наказі від 24.10.2019 року № 94 про оголошення догани позивачу ОСОБА_6 , а саме: недоведеність невиконання позивачем рішення Правління, не врахування зауважень, неякісної підготовки Звіту за результатами роботи Управління за вересень 2019 року.

При цьому, оскільки докази, додані третьою особою ОСОБА_4 до апеляційної скарги на спростування вищенаведених обставин, були отримані ним вже після ухвалення оскаржуваного рішення, і він жодним чином не обґрунтував поважності причин про неможливість отримання та/або подання цих доказів до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Крім того, як вбачається, представник третьої особи звернувся до відповідача з адвокатськими запитами щодо отримання нових доказів також вже після ухвалення оскаржуваного рішення.

Щодо позовних вимог про стягнення позбавленої премії на підставі наказу про оголошення догани за вересень та жовтень 2019 року у розмірі 36 371 грн. 47 коп., слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу № 96 від 24.10.2019 року "Про преміювання працівників за вересень 2019 року" працівникам товариства була нарахована премія у розмірі 20 відсотків від посадового окладу з урахуванням фактично відпрацьованого часу у звітному періоді з урахуванням бюджетного фінансування. Позивачу премія не була нарахована на підставі наказу про оголошення догани.

Згідно з наказом № 97 від 24.10.2019 року «Про преміювання працівників за вересень 2019 року за власні кошти ПрАТ «ЕКА» премія ОСОБА_15 , яка обіймає посаду бухгалтера (найбільш наближеною до посади, яку обіймала позивача), склала 3 300 грн. 00 коп., що в порівнянні з її премією, нарахованою відповідно до наказу № 96 від 24 жовтня 2019 року «Про преміювання працівників за вересень 2019 року», становить 30% до її посадового окладу.

Крім того, з порівняння вказаних наказів № 96 та № 97 від 24.10.2019 року вбачається, що і іншим працівникам товариства була нарахована премія за наказом № 97 в розмірі 30% до їх посадового окладу.

Також, як вбачається з наказу № 118 від 25.11.2019 року «Про преміювання працівників за жовтень 2019 року» та з наказу № 120 від 26.11.2019 року, позивачу була нарахована премія за кошти бюджетного фінансування у розмірі 1 900 грн. та премія у розмірі 1 900 грн. за власні кошти.

Разом з тим, відповідно до наведених наказів всім іншим працівникам премія за кошти бюджетного фінансування була нарахована у розмірі 20 відсотків від посадового окладу відповідно до наказу № 118 від 25.11.2019 року та премія за власні кошти у значно більшому розмірі згідно з наказом № 120 від 26.11.2019 року.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» премія є додатковою заробітною платою.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 8 Постанови від 24.12.1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Як передбачено у п. 3.1 Положення про преміювання працівників за результатами роботи за місяць, розмір премії визначається для кожного працівника у відсотках (відповідно до таблиці) до посадового окладу згідно з штатним розкладом.

Відповідно до п. 4.3 Положення про преміювання працівників за результатами роботи за місяць зменшення розміру премії відповідному працівнику за недоліки в роботі здійснюється за той розрахунковий період, в якому вони були допущені.

При цьому, п. 4.4 Положення про преміювання працівників за результатами роботи за місяць встановлено, що керівник товариства має право позбавляти працівника премії, зокрема у випадку невиконання завдань і наявність зауважень до якості роботи.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність недоліків у роботі позивача у вересні та жовтні 2019 року, оскільки наявність таких не підтверджена відповідачем жодними належними та допустимими доказами, і, як наслідок, скасував наказ про оголошення догани, колегія суддів вважає, що підстав як для позбавлення премій позивача за вересень 2019 року, так і для зменшення премій позивачу за жовтень 2019 року у відповідача не було.

За вказаних обставин, оскільки оголошення догани позивачу відбулося без достатніх на те правових підстав, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача премій за вересень та жовтень 2019 року у загальному розмірі 36 371 грн. 47 коп.

Посилання апелянта ПрАТ "ЕКА" на те, що позбавлення премії позивача не є наслідком і не пов`язане з оголошенням догани, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається, про позбавлення позивача премії за вересень 2019 року за результатами роботи у вересні 2019 року зазначено у самому наказі про оголошення догани.

Щодо позовних вимог про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов'язання відповідача поновити позивача на посаду з посадовим окладом не нижчим, ніж на дату 05.12.2019 року, слід зазначити наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу № 33 від 05.12.2019 року позивача було звільнено з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а саме за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудових договором, до якої раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. З вказаним наказом позивача було ознайомлено 05.12.2019 року, про що свідчить її підпис у наказі.

За змістом наказу від 05.12.2019 року останній винесено відповідно до рекомендацій (пропозицій) Комісії з проведення службового розслідування, наданих у Акті службового розслідування від 03.12.2019 року.

При цьому, в якості підстави для звільнення позивача відповідачем вказано акт комісії з проведення службового розслідування від 03.11.2019 року.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, ані рекомендацій (пропозицій) Комісії з проведення службового розслідування, ані Акту службового розслідування, сторонами до суду не надано.

При цьому, оскільки Акт службового розслідування від 03.12.2019 року, доданий третьою особою ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції був отриманий ним у відповідь на адвокатський запит від 04.06.2020 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного рішення, і він жодним чином не обґрунтував поважності причин про неможливість отримання та/або подання цього доказів до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідно до наказу № 126 від 28.11.2019 року комісія з проведення службового розслідування була створена для встановлення причин, які призвели до помилок, зазначених у Звіті на виконання договору про надання консультаційних послуг № 8/10/08/19 від 01.10.2019 року між ТОВ "Грант Торнтон" та ПрАТ "ЕКА", суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідачем було притягнуто до відповідальності позивача за порушення ведення бухгалтерського обліку, фінансово-господарської діяльності, які висловлені у висновках та рекомендаціях щодо правильності ведення бухгалтерського обліку у ПрАТ "ЕКА", складених ТОВ "Грант Торнтон" у Звіті на виконання договору про надання консультаційних послуг за № 8/10/08/19 від 01.10.2019 року.

У свою чергу, як вбачається з Висновків експертного дослідження та економічної експертизи від 04.02.2020 року за № 01-20 та 14.02.2020 року за № 04-20, складених судовим експертом Чердніченко А.П. на підставі заяви позивача ОСОБА_6 з питань, що стосуються висновків, викладених у розділі «Висновки та Рекомендації» Звіту на виконання договору про надання консультаційних послуг № 8/10/08/19 від 01.10.2019 року, вказані висновки нормативно, документально та розрахунково не підтверджуються, а також не мають ревізійного характеру, оскільки відсутні підстави вважати ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН» є суб`єктом контролю, як державного, так і будь-якого іншого виду контролю.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані висновки експертного дослідження та економічної експертизи, матеріали справи не містять.

Натомість, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 23 січня 2018 року по справі №273/212/16-ц, саме відповідач повинен довести той факт, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Отже, оскільки вказані висновки спростовують наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з обставин, зазначених у Висновках та Рекомендацій Звіту, складеного ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН» щодо неналежного ведення бухгалтерського та податкового обліку, яке послугувало, з урахуванням наявної догани, звільненню позивача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про звільнення позивача з порушенням норм чинного трудового законодавства.

Доводи відповідача про безпідставне врахування судом першої інстанції цих висновків в якості належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності підстав для звільнення позивача з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з висновків, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України, в експертному висновку детально описано, з чого експерт виходив при складанні висновку про спростування Звіту, складеного ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН», проведені ним дослідження, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові та складений у порядку, визначеному законодавством (на підставі ч. 3 ст. 103 ЦПК України).

Тобто, враховуючи те, що для з`ясування та оцінки обставин щодо правильності ведення бухгалтерського обліку товариства, перевірки фінансово-господарської діяльності необхідні спеціальні знання в економічній сфері, якими суд не володіє, але без яких неможливо встановити відповідні обставини, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги в якості належних та допустимих доказів надані позивачем висновки на підтвердження заявлених позовних вимог.

Також, задовольняючи позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем при звільненні позивача вимог п. 6.1 Трудового договору, адже станом на час звільнення відсутнє рішення суду про встановлення систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Крім того, відповідно до п. 4.3 Трудового договору, роботодавець не заперечує щодо підтримки працівником експертних кваліфікацій та участі в судових засіданнях як експерта або присяжного.

Згідно з положеннями п. 2 ст. 68 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов'язків у суді не допускається.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, не зважаючи на виконання 05.12.2019 року позивачем обов'язків присяжного у суді, останню було звільнено з займаної посади 05.12.2019 року.

Посилання апелянта на те, що у відповідності до положень ст. 67 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судом не було проінформовано роботодавця про зайнятість 05.12.2019 року позивача як присяжного у суді, колегія суддів відхиляє, адже про вказані обставини позивач повідомив відповідача електронною поштою шляхом надіслання двох судових повідомлень.

Отже, враховуючи вищевстановлені обставини справи щодо неправомірного звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про поновлення трудових прав позивача.

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядав трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, оскільки звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.12.2019 року по 30.04.2019 року у розмірі 168 414 грн. 00 коп.

При цьому, слід наголосити, що обгрунтовано визначений судом першої інстанції розмір середнього заробітку відповідачем фактично визнано, оскільки апеляційна скарга не містить доводів на його спростування.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди та виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції, керуючись при цьому ст. 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яка зазнав позивач через неправомірні дії відповідача щодо його незаконного звільнення з роботи та позбавлення премії, та прийшов до цілком правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди саме у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на встановлені обставини справи, жодним чином не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про допущення відповідачем порушень трудового законодавства при звільненні позивача та наявність правових підстав для поновлення його на роботі, стягнення ненарахованої премії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення понесені відповідачем та третьою особою судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Байдою Оленою Володимирівною, яка діє на підставі договору, та Приватного акціонерного товариства «Експортно-кредитне агентство»- залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Експортне кредитне агентство», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення суми премії та компенсацію моральної шкоди- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська