Дата документу 25.06.2021
Справа № 334/4443/21
Провадження № 2-з/334/12/21
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

25 червня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Коломаренко К.А., розглянувши заяву адвоката Кравченко Ольги Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в :

24 червня 2021 року до суду надійшла заява адвоката Кравченко Ольги Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій адвокат просить заборонити приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Банковській Ю.В. видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заяви покликається на те,що ОСОБА_1 маєнамір подати до Ленінського районного суду міста Запоріжжя позов до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банковська Ю.В., про встановлення факту проживання однією сім`єю, одержання права на спадкування за законом, визнання права власності, оскільки з 2000 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із: квартири АДРЕСА_1 ; права на грошові вклади, розміщені на банківських рахунках. Спадкоємці першої-третьої черг відповідно до ст. 1261-1263 ЦК України після смерті ОСОБА_2 відсутні. 14.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої була заведена спадкова справа №03/2021. При зверненні до нотаріуса Таранюк Л.В. дізналась про наявність заповіту, згідно з яким ОСОБА_2 все своє майно, що належатиме йому на день смерті, заповів ОСОБА_3 . За даними ОСОБА_1 . ОСОБА_3 спадщину прийняла. Посилаючись на те, що банківські рахунки, на яких розміщені грошові вклади, права на якій увійшли до складу спадщини, були відкриті спадкоємцем під час проживання із заявником однією сім`єю, в період проживання зі спадкодавцем однією сім`єю ОСОБА_4 опікувалась та надавала йому допомогу, зокрема під час онкологічного захворювання та під час хвороби на COVID 19, заявник вважає, що може одержати право на спадкування за законом, для чого має намір звернутися з позовом. Вважає, що оскільки встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 спливає 30.06.2021, відтак з 01.07.2021 спадкоємці, які прийняли спадщину матимуть право на одержання свідоцтва про право на спадщину та отримають можливість розпорядитися спадковим майном, тобто виникне реальна загроза відчуження спадкового майна, та унеможливить ефективний захист прав ОСОБА_1 , за визнанням яких вона має намір звернутися до суду, а тому просить заяву задовольнити, пропонує зустрічне забезпечення.

До заяви про забезпечення позову заявником долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копію Державного акту про право приватної власності на землю; копію довідки МСЕК; копія паспорту громадянина України; копія картки платника податків; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копія Ордеру на надання правової (правничої) допомоги.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши подану заяву та наявні матеріали справи, суд, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.6 зазначеної постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів заяви та доданих до неї документів справи, порушуючи питання про забезпечення позову, заявник просить приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Банковській Ю.В. видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання рішенням законної сили.

При цьому, вказує, що оскільки з 01.07.2021 спадкоємці, які прийняли спадщину матимуть право на одержання свідоцтва про право на спадщину та отримають можливість розпорядитися спадковим майном, виникне реальна загроза відчуження спадкового майна, та унеможливить ефективний захист прав ОСОБА_1 , за визнанням яких вона має намір звернутися до суду.

Посилається на те, що за даними ОСОБА_1 ОСОБА_3 прийняласпадщину, проте суду таких відомостей не надає, що унеможливлює перевірку судом чи дійсно між сторонами існує спір щодо майна померлого ОСОБА_2 .

Разом з тим навіть наявність спору не є безумовною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований заявником спосіб.

Згідно з п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Частиною 2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинне законодавство України містить спеціальну правову норму, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом нотаріального провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

При цьому, заявником не було надано відомостей про звернення з відповідною заявою до приватного нотаріуса та відомостей щодо прийнятого нотаріусом рішення за результатами розгляду такої заяви.

Виходячи з тих вимог, які заявлені у даній заяві, і обраного заявником заходу забезпечення позову, суд не вбачає відповідності обраного заявником заходу забезпечення заборони видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 заявленим в майбутньому вимогам і обставинам справи. Відмовляючи заявнику у вжитті вказаного ним заходу забезпечення позову, суд не виходить за межі поданої заяви і не вирішує питання про можливість застосування інших можливих заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 258-261, 353-355, суддя, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви адвоката Кравченко Ольги Василівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заявивідмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Коломаренко К. А.