Справа № 587/2279/13-ц
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року м. Суми
Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді Черних О.М.,
з участю секретаря судового засідання Землюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича (м. Суми, пров. Пляжний, 3, Сумської області), боржник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77), про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,
На обґрунтування свого подання вказав, що в ході примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості в сумі 740186,52 гривень за боржником не було виявлено рухомого майна відповідно до здійсненої перевірки майнового стану боржника, а була виявлена зазначена земельна ділянка, право власності на яку не зареєстровано в установленому законом порядку.
У відповідності до пункту 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначена земельна ділянка не була належним чином зареєстрована у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо належності боржнику, хоча зазначено про те, що вона перебуває в приватній власності і за даною адресою розташований будинок, який обтяжено забороною на нерухоме майно.
Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений у ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича на виконанні перебуває виконавчий лист № 587/2279/13-ц на загальну суму 740186,52 грн.
У добровільному порядку боржник ОСОБА_1 рішення суду не виконує.
Частиною 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Відповідно до ч. 10 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Так, ч. ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
Частиною 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Таким чином, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.
Відповідно до наданих до суду документів, судом не вбачається, чи державним виконавцем було належним чином проведено всі необхідні виконавчі дії, чи з`ясовувалося наявність чи відсутність у боржника коштів чи іншого нерухомого майна. Крім того, виконавцем не зазначено чи на даній земельній ділянці є забудови, чи наявні інші земельні ділянки на праві власності у боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Окрім того, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
При цьому, ініціюючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано, виконавцем не з`ясовано статусу цього майна та можливості права власності на нього.
Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 березня 2013 року на виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_1 за тим же кредитним договором вимоги ПАТ «Банк фінанси та кредит» (правонаступником якого є стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс») було звернено стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , в тому числі й на спірну земельну ділянку.
Таким чином, приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко Вадимом Вікторовичем надано суду неповну інформацію щодо статусу та належності цього та іншого майна боржника, наявність у боржника коштів, що виключає на даний час можливість звернення стягнення на нього в порядку ст. 440 ЦПК України, та для уникнення подвійного стягнення, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання.
Таким чином, відповідно до ст. ст. 18, 50 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Подання приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича (м. Суми, пров. Пляжний, 3, Сумської області), боржник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77), про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О.М.Черних