Справа № 308/4557/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді за відсутності сторін клопотання Акціонерного товариства «Полюс Красноярськ» про визнання та дозвіл на примусове виконання на території України рішення Центрального районного суду м. Красноярську, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник Акціонерне товариство «Полюс Красноярськ» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням від 24.12.2019 року, яке надійшло до суду 12.05.2020 року, за яким просить суд: визнати та дозволити примусове виконання на території України заочного рішення Центрального районного суду м. Красноярську від 17.03.2016 року у справі № 2-1202/2016, яке набуло законної сили 05.05.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Ужгородським РО УМВС України в Закарпатській області 03.04.1997 року) на користь АТ «Полюс Красноярськ» заборгованості в розмірі 948 375,69 руб.

При цьому у клопотанні зазначену адресу боржника: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.ч. 1- 5 ст. 467 ЦПК України про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

За заявою будь-якої із сторін і за наявності поважних причин суд може перенести час розгляду клопотання, про що повідомляє сторони.

Розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

З урахуванням вищезазначених вимог закону судом вживалися заходи щодо відшукання боржника ОСОБА_1 з метою запропонувати йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання, шляхом направлення запиту до Відділу реєстрації проживання Ужгородської міської ради та Відділу адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області задля перевірки його зареєстрованого місця проживання.

На який 10.07.2020 року була отримана відповідь із позначкою, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться знятим з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , як померлий із ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок чого судом були вжиті заходи щодо витребування інформації з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ), а саме: належним чином засвідченої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію його смерті.

16.06.2021 року до суду надійшла відповідь з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) з якої вбачається, що надати копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо, оскільки оригінал виданий родичам померлого на руки, проте суду наданий витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 09.06.2021 року № 1, згідно якого, ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 42 роки, місце смерті: Україна, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Зняцьово, причина смерті: водій легкового автомобіля потерпілий внаслідок дорожнього нещасного випадку без зіткнення, громадянин України.

З огляду на викладене судом не були виконані вимоги ст. 467 ЦПК України щодо належного повідомлення боржника про розгляд клопотання та отримання від нього можливих заперечень проти цього клопотання, тому суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності боржника за наявними у справі доказами.

Дослідивши докази, додані до клопотання та додатково отримані суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2016 року Центральним районним судом м. Красноярську Російської Федерації було винесене заочне рішення у справі № 2-1202/2016 за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Золотовидобувна компанія «Полюс» заборгованість за договором позики у розмірі 935 817 рублів 51 копійок, судові витрати у вигляді сплаченого державного мита у розмірі 12 558 рублів 18 копійок, а всього 948 375 рублів 69 копійок.

Заявник Акціонерне товариство «Полюс Красноярськ» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням від 24.12.2019 року, яке надійшло до суду 12.05.2020 року, за яким просить суд: визнати та дозволити примусове виконання на території України заочного рішення Центрального районного суду м. Красноярську від 17.03.2016 року у справі № 2-1202/2016, яке набуло законної сили 05.05.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Ужгородським РО УМВС України в Закарпатській області 03.04.1997 року) на користь АТ «Полюс Красноярськ» заборгованості в розмірі 948 375,69 руб.

Згідно статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 09.06.2021 року № 1, ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 42 роки, місце смерті: Україна, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Зняцьово, причина смерті: водій легкового автомобіля потерпілий внаслідок дорожнього нещасного випадку без зіткнення, громадянин України.

Статтею 468 ЦПК України встановлені підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме визначено, що: клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;

9) в інших випадках, встановлених законами України.

Приймаючи до уваги визначення терміну «міжнародний договір України», яке міститься в Законі України «Про міжнародні договори України», під яким розуміється укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо), вбачається, що Україна є учасницею значної кількості міжнародних договорів, до яких відносяться, зокрема, але не виключно:

Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписана державами членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка набула чинності для України ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також для Російської Федерації, Республіки Білорусь, Республіки Узбекистан, Республіки Казахстан, Республіки Арменія, Республіки Таджикистан, Республіки Молдова, Туркменістана, Азербайджанської Республіки, Киргизької Республіки, Грузії.

Угода про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, підписана урядами держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка набула чинності для України ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також для Російської Федерації, Республіки Білорусь, Республіки Узбекистан, Республіки Казахстан, Республіки Арменія, Республіки Таджикистан, Туркменістана, Азербайджанської Республіки, Киргизької Республіки.

Конвенція про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, укладена у м. Нью-Йорку в 1958 р., яка набула чинності для України 8 січня 1961 р., а також для 148 країн.

Європейська конвенція про зовнішньоторговельний арбітраж, підписана у м. Женеві 21 квітня 1961 р., яка набула чинності для України 7 січня 1964 р., а також для 20 країн станом на 1 січня 1989 р.;

Конвенція з питань цивільного процесу, підписана у м. Гаазі 1 березня 1954 р., яка набула чинності для України 26 липня 1967 р., а також для 47 країн.

Двосторонні договори, в тому числі, Міждержавні двосторонні договори у сфері надання взаємної допомоги у цивільних (сімейних) і кримінальних справах між Україною, з одного боку, і КНР (США, Канадою тощо), з другого боку, а також Договори колишнього СРСР, щодо яких Україною оформлено правонаступництво згідно статті 7 Закону України «Про правонаступництво України» (перелік укладених Україною двосторонніх міжнародних договорів міститься на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України).

Стаття 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписана державами членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка набула чинності для України ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також для Російської Федерації, Республіки Білорусь, Республіки Узбекистан, Республіки Казахстан, Республіки Арменія, Республіки Таджикистан, Республіки Молдова, Туркменістана, Азербайджанської Республіки, Киргизької Республіки, Грузії, передбачає, що: «В признании предусмотренных статьей 52 решений и в выдаче разрешения на принудительное исполнение может быть отказано в случаях, если:

а) в соответствии с законодательством Договаривающейся Стороны, на территории которой вынесено решение, оно не вступило в законную силу или не подлежит исполнению, за исключением случаев, когда решение подлежит исполнению до вступления в законную силу;

б) ответчик не принял участия в процессе вследствие того, что ему или его уполномоченному не был своевременно и надлежаще вручен вызов в суд;

в) по делу между теми же сторонами, о том же предмете и по тому же основанию на территории Договаривающейся Стороны, где должно быть признано и исполнено решение, было уже ранее вынесено вступившее в законную силу решение или имеется признанное решение суда третьего государства, либо если учреждением этой Договаривающейся Стороны было ранее возбуждено производство по данному делу;

г) согласно положениям настоящей Конвенции, а в случаях, не предусмотренных ею, согласно законодательству Договаривающейся Стороны, на территории которой решение должно быть признано и исполнено, дело относится к исключительной компетенции ее учреждения;

д) отсутствует документ, подтверждающий соглашение сторон по делу договорной подсудности;

е) истек срок давности принудительного исполнения, предусмотренный законодательством Договаривающейся Стороны, суд которой исполняет поручения.».

Оскільки вищезазначеною Конвенцією не передбачений такий випадок відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду як смерть боржника, суд вважає за необхідне користуватися п. 9 ч. 2 ст. 468 ЦПК України, якою передбачено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Судом також було отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2020 року № , згідно якого квартира за останнім місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 нікому на праві власності не належить, тобто суд позбавлений можливості встановити правонаступників боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Полюс Красноярськ» про визнання та дозвіл на примусове виконання на території України рішення Центрального районного суду м. Красноярську, - у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та через неможливість встановити його правонаступників.

Слід також зазначити, що станом на дату винесення рішення Центральним районним судом м. Красноярську 17 березня 2016 року, боржник вже був померлою особою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 09.06.2021 року № 1, оскільки ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто йому не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи, і він не мав можливості взяти участь у судовому процесі, що також є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Крім того, згідно відмітки на клопотання воно було подано до суду 24.12.2019 року, тобто більше ніж через 3 роки з дня винесення рішення 17.03.2016 року судом, тобто заявником порушений трирічний строк для пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні, що також є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Полюс Красноярськ» про визнання та дозвіл на примусове виконання на території України рішення Центрального районного суду м. Красноярську від 17.03.2016 року у справі № 2-1202/2016.

Ухвала про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити всім учасникам справи, що у відповідності до п. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Дергачова