Справа № 617/1304/20
Провадження № 2/617/61/21
Р І Ш Е Н Н Я
17 червня 2021 року м. Вовчанськ Харківська область
Вовчанський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Сербіненко І.В.,
за участю секретарів судового засідання Радченко І.Ю., Пінчук К.К.,
представників позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідача ОСОБА_4 ,
представника відповідача ОСОБА_5 ,
представника третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вовчанську Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області (реорганізована в Чугуївську окружну прокуратуру Харківської області) в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_4 про припинення права власності на земельну ділянку, повернення її територіальній громаді та зобов`язання приведення за свій рахунок власника земельної ділянки у попередній стан шляхом рекультивації порушених земель, треті особи: ОСОБА_6 , Державна екологічна інспекція у Харківській області, Державна служба геології та надр України,
03.08.2020 року керівник Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області (реорганізована в Чугуївську окружну прокуратуру Харківської області) в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на земельну ділянку, повернення її територіальній громаді та зобов`язання приведення за свій рахунок власника земельної ділянки у попередній стан шляхом рекультивації порушених земель, треті особи: ОСОБА_6 , Державна екологічна інспекція у Харківській області, Державна служба геології та надр України.
Зазначена земельна ділянка передана для використання за цільовим призначенням, з дотриманням вимог статей 91, 103 Земельного кодексу України, Закону України «Про особисте селянське господарство» та інших нормативно-правових актів.
Згідно рішення Старосалтївської селищної ради Вовчанського району Харківської області LXX1 (позачергової) сесії VI скликання від 07.09.2015 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад» вирішено об`єднатись у Старосалтівську об`єднану територіальну громаду, до якої увійшли зокрема територіальна громада села Шестакове, Федорівка - Шестаківської сільської ради.
Крім того, рішенням Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області XLVII сесії VІІ скликання від 21.12.2018 року № 2308 «Про затвердження актів приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність» затверджено акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, загальною площею 3441,2260 га, кількістю 291 земельна ділянка, які розташовані за межами населених пунктів Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області та прийнято зазначені земельні ділянки згідно з актом прийому передачі.
Видобування здійснюється за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, що в порушення ст.ст.16, 19, 21 Кодексу України про надра є самовільним.
Відповідно до вищевказаного висновку недотримання вимог нормативно- правових актів з охорони навколишнього природного середовища, у досліджуваному випадку полягає у наступному: знятті та перенесенні грунтового покриву (родючого шару ґрунту) при відсутності спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, як це передбачено ст. 168 Земельного кодексу України; проведення робіт з розкриття товщі грунтів та добування корисних копалин (піску) на земельних ділянках, які мають цільове призначення - «землі сільськогосподарського призначення», тобто використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, що с недотриманням вимог ст.ст. 91,96 Земельного кодексу України; користування надрами за відсутності спеціального дозволу, що є порушенням вимог ст. 19 Кодексу України «Про надра». Причиною, що призвела до недотримання вимог ст. 168 Земельного кодексу України є зняття та перенесення ґрунтового покриву на земельних ділянках без спеціального дозволу. Умовою що призвела до недотримання вимог ст. 168 Земельного кодексу України є невиконання вимог нормативних документів щодо отримання відповідного дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару фунту).
Причиною, що призвела до недотримання вимог ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України с використання земельних ділянок площею 0,4364 га та 1,5660 га, які мають цільове призначення - «землі сільськогосподарського призначення» для добування корисних копалин (піску), Умовою, що призвела до недотримання ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України є не переведення вказаних земельних ділянок із категорії земель сільськогосподарського призначення до іншої категорії шляхом попереднього отримання відповідних дозволів, розробки проектів, погоджених та затверджених у відповідному порядку.
Причиною, що призвела до недотримання вимог ст. 19 Закону України «Про надра» є користування надрами за відсутності спеціального дозволу. Умовою, що призвела до недотримання вимог ст. 19 Кодексу України про надра є недотримання відповідних дозволів на користування надрами.
У результаті недотримання вимог охорони навколишнього природного середовища заподіяно екологічну шкоду, яка полягає в зміні природної поверхневої структури грунтового покриву, погіршення стану, складу, корисних властивостей і функцій родючого шару фунту та інших пов`язаних із ним природних компонентів, цілісності трав`яного покрову і знищенню біоти. В результаті проведення робіт з добування корисних копалин відбулось утворення локальних ділянок деградованої землі.
Зазначені висновки також підтверджують надану Державною екологічною інспекцією у Харківській області інформацію відповідно до листа № 267/08-11 від 23.01.2020 року в якому вказано, що внаслідок самовільного користування надрами спричинено зруйнування, що унеможливило відтворення протягом тривалого часу вказаних земельних ділянок, істотне ушкодження вищевказаної природної території, погіршення екологічної обстановки та втрату родючості, порушення структури фунту і виведення їх з сільськогосподарського обороту.
Враховуючи вищевикладене, в порушення вимог діючого земельного та аграрного законодавства без проведення відповідних процедур (отримання відповідних дозволів, розробки проектів, погоджених та затверджених у відповідному порядку тощо) було змінено цільове призначення вищезазначених земельних ділянок, що фактично призвело до їх знищення для подальшого використання за цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення».
За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення керівника Чугуївської місцевої прокуратури до суду з вимогою про припинення права власності на земельну ділянку, повернення її у комунальну власність територіальної громади та зобов`язання приведення за свій рахунок власника земельної ділянки у попередній стан у зв`язку з незаконною зміною її рельєфу шляхом рекультивації порушених земель є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання зміни цільового призначення земель сільськогосподарського призначення, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу.
За таких обставин позов керівника місцевої прокуратури по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу.
У даному випадку порушено інтереси держави в особі Старосалтівської об`єднаної територіальної громади, як органу на території якого знаходиться спірна земельна ділянка та органу якому з державної власності у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення та відповідно до закону делеговано повноваження здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яке є органом уповноваженим розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Харківської області та здійснювати державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.
З огляду на те, що Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області уповноважена державою на розпорядження землями комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Старосалтівської селищної ради до якої відноситься спірна земельна ділянка та є органом якому з державної власності у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення та відповідно до закону делеговано повноваження здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів та те, що Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області, уповноважене державою розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Харківської області та здійснювати державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, тому в даному випадку є позивачами у справі.
Водночас, вищевказаними органами виконавчої влади, до нього часу не вжито заходів щодо припинення права власності на земельну ділянку, повернення її у комунальну власність територіальної громади та зобов`язання приведення за свій рахунок власника земельної ділянки у попередній стан у зв`язку з незаконною зміною її рельєфу шляхом рекультивації порушених земель, що спричиняє порушення інтересів держави.
Враховуючи викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, являється незаконна зміна цільового призначення ОСОБА_4 та знищення зазначеної земельної ділянки для подальшого використання за цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення», що значно ослаблює економічні основи держави та потребує прокурорського реагування.
Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 21.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
15.09.2020 року від третьої особи Державної служби геології та надр України надійшли пояснення, у яких зазначають, що Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2015 року № 1174 (далі - Положення 1174).
Статтею 13 конституції України встановлено, що земля її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Відносини щодо забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян, регулюються Кодексом України про надра.
Відповідно до службової записки наданої Відділом використання надр та забезпечення виконання процедур надання спеціальних дозволів та міжнародного співробітництва від 04.09.2020 № 741/11-20, повідомляємо.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.201 1 р. № 615 затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 р. № 124), (далі - Порядок), який регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін. Дія цього Порядку поширюється на всі види користування надрами.
На кожний вид користування надрами в межах конкретної ділянки надається окремий дозвіл. Відповідно до пункту 25 Порядку, облік наданих дозволів та заяв ведеться державнимнауково-виробничим підприємством «Геоінформ України» в установленому Держеонадрами порядку.
Відповідно до відомостей, що обліковуються Державним науково-виробничим підприємством «Державний інформаційний геологічний фонд України», повідомляємо, що станом на 03.09.2020 року інформація щодо наявності спеціальних дозволів на користування надрами на ім`я ОСОБА_4 - відсутня.
Підсумовуючи все вищесказане, третя особа без самостійних вимог - Держгеонадра, надала пояснення щодо окремих обставин й питань, які відносяться до її компетенції. У той час аналіз перелічених вище норм закону дає підстави прийти до висновку, що Держгеонадра в своїй діяльності регулює лишень використання надр, які є частиною земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння, а відтак у Держгеонадра відсутня можливість, як власне й компетенція, надавати оцінку й висловлювати міркування щодо питань користування земельними ділянками.
Наведений правовий висновок Великої Палати Верховного суду є обов`язковим для суду у справі № 617/1304/20 з огляду на положення ст. 416 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Обґрунтуванням позовних вимог з боку прокурора слугують копії матеріалів кримінального провадження, яким суд цивільної юрисдикції під час розгляду цивільної справи не може надавати правовому оцінку щодо їх достовірності, належності та допустимості, оскільки кримінальним процесуальним законодавством України (КПК України) встановлені інші ніж у ЦПК України гарантії реалізації особою - підозрюваним чи обвинуваченим, в нашому випадку - відповідачем, свого права на захист.
При цьому вироку суду, який набрав законної сили, щодо винних дій відповідача, які саме й мають бути підтверджені наданими прокурором доказами, суду не надано.
За таких обставин суддя І.В. Сербіненко ще на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі мала б відмовити прокурору у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, проте цього не зробила.
Надалі, після того, коли представником відповідача у підготовчому засіданні було заявлено клопотання про закриття провадження вже у відкритій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд був зобов`язаний закрити провадження у справі, проте суд цього знову не зробив.
Враховуючи те, що станом на момент закриття судом підготовчого провадження обставини справи та суть і форма «Позовних заяв прокурора» не змінилася - стверджуємо, що розгляд справи № 617/1304/20 судом по суті в порядку цивільного судочинства є незаконним, а продовження розгляду справи судом по суті буде свідомим і навмисним порушенням судом конституційних прав ОСОБА_4 на захист від кримінального обвинувачення.
Тобто, суд не створив належні умови учасникам справи для досягнення цілей і завдань підготовчого провадження, тим самим дискредитувавши саму суть інституту підготовчого провадження.
Наведені вище обставини та «особливості» проведення судом підготовчого провадження красномовно свідчать про системне порушення судом імперативних норм процесуального права, які мають неухильно виконуватися судом, та очевидну упередженість суду по відношенню до відповідача, яка проявляється у наданні невиправданих процесуальних переваг прокурору і позивачам з одночасним грубим порушенням прав відповідача та третіх осіб ще на стадії підготовчого провадження.
На виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України повідомляє суд, що відповідач в зв`язку із розглядом справи № 617/1304/20 поніс судові витрати з оплати наданої йому професійної правової допомоги в розмірі 100 000 грн., що підтверджується відповідним договором відповідача з Адвокатським бюро «Антона Новакова» та платіжними документами. Зазначені судові витрати Відповідача мають бути стягнуті на користь Відповідача з Позивачів спільно (солідарно) в повному обсязі за наслідками розгляду справи.
Просив закрити провадження у справі оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
20.01.2021 року представником позивача прокурором Вовчанського відділу місцевої прокуратури Гусєйновим А.П. надана відповідь на відзив, у якій зазначає, що з доводи представника відповідача щодо не наведення фактів порушення відповідачем прав позивачів, за захистом яких прокурор звернувся до суду є необгрунтованими, виходячи з наступного.
Фактами порушення прав позивачів у вказаній цивільній справі та підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, являється незаконна зміна цільового призначення ОСОБА_4 та знищення зазначеної земельної ділянки для подальшого використання за цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення».
Доводи представника відповідача про відсутність правового обґрунтування щодо належності та ефективності обраних прокурором способів захисту за пред`явленими Відповідачу позовними вимогами з огляду на положення ст. 5 ЦПК України та ст. 16 ЦК України не мають правового обґрунтування, виходячи з наступного. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Цивільного Кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. а ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку.
Частинами 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Крім того, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.
Статтею 35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.
Доводи представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів вчинення відповідачем будь-якого цивільного правопорушення, яке б мало своїм наслідком за положеннями чинного законодавства правомірне задоволення позовних вимог судом та заперечення достовірності та допустимості наданих письмових доказів є безпідставними та необґрунтованими. Постановою Верховного суду від 12.08.2019 у справі № 677/48/16-ц визначено, що висновки експертиз, проведених в межах кримінального провадження, підлягають оцінці судом у цивільній справі як письмові докази у сукупності з іншими доказами, поданими сторонами. Вважає, що додані прокурором докази по вказаній цивільній справі є належними, допустимими та достовірними доказами вчинення Відповідачем цивільного правопорушення, оцінку яким, відповідно до вищевказаних норм законодавства, надає суд.
Доводи представника відповідача про не підлягання розгляду вказаної справи в порядку цивільного судочинства та підлягання закриттю не мають правового обґрунтування.
Посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6816/17 від 30.06.2020 року є помилковим оскільки у цій справі Велика Палата Верховного Суду вирішувала таку проблему: чи можна за правилами цивільного судочинства визнавати недостовірними відомості, зафіксовані у документах, які бути джерелами доказів у кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, вважає доводи представника відповідача у справі безпідставними та необгрунтованими. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Представник позивача Старосалтівської селищної рада Вовчанського району Харківської області - Маслова І.О., у судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримала у повному обсязі. Вказала, що збиранням доказів та розслідуванням справи займалась саме прокуратура. Фіксації порушень ОСОБА_4 вимог земельного законодавства селищною радою не було. Надати відповідь щодо надходження звернень до селищної ради з питань порушення ОСОБА_4 вимог земельного законодавства не може.
Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи.
Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи - Державної екологічної інспекції у Харківській області у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. Надала суду клопотання про проведення судових засідань по справі без участі представника інспекції, дії представника Чугуївської місцевої прокуратури спрямовані на захист інтересів держави підтримують.
Представник третьої особи - Державної служби геології та надр України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань, Фермерське господарство «Черкашино» О.С. зареєстровано 02.04.2019 року, керівником ФГ «Черкашино» є ОСОБА_4 , код юридичної особи 42923723, розташоване за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Шестакове.
Господарська діяльність спрямована на виробництво сільськогосподарської продукції з використанням земельної ділянки наданої для цих цілей, а також переробка, зберігання, транспортування і реалізація виробленої ним сільськогосподарської продукції. Предметом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису) бобових культур і насіння олійних культур. Вирощування рису. Вирощування овочів і баштанних культур коренеплодів і бульбоплодів. Вирощування цукрової тростини. Вирощування прядивних культур. Вирощування інших однорічних і дворічних культур. Вирощування винограду, зерняткових і кісточкових фруктів. Вирощування тропічних і субтропічних фруктів. Вирощування цитрусових. Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників. Вирощування олійних плодів. Вирощування культур для виробництва напоїв. Вирощування тютюну. Вирощування пряних,ароматичних і лікарських культур. Вирощування інших багаторічних культур. Відтворення рослин. Розведення великої рогатої худоби молочних порід. Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів. Розведення коней та інших тварин родини конячих. Розведення овець, кіз, свиней. Розведення інших тварин. Розведення свійської птиці. Змішане сільське господарство. Допоміжна діяльність у рослинництві. Допоміжна діяльність у тваринництві. Післяурожайна діяльність. Оброблення насіння для відтворення. Мисливство, відновлювання тварин і надання пов`язаних із ними послуг. Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві. Лісозаготівлі. Збирання дикорослих недеревних продуктів. Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві. Прісноводне рибальство. Прісноводне рибальство (аквакультура). Виробництво м`яса, м`яса свійської птиці. Виробництво м`ясних продуктів. Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків. Перероблення та консервування картоплі. Виробництво фруктових і овочевих соків. Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів. Виробницгво олії та тваринних жирів. Виробництво маргарину і подібних харчових жирів.
Перероблення молока, виробництво масла та сиру. Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості. Виробництво крохмалів і крохмальких продуктів. Виробництво хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання. Виробництво сухарів і сухого печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання. Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів. Виробництво цукру., Виробництво шоколаду та цукрових кондитерських виробів. Виробництво чаю та кави. Виробництво прянощів і приправ. Виробництво готової їжі та страв. Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах. Виробництво готових кормів для домашніх тварин. Лісопильне та стругальне виробництво. Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Оптова, роздрібна торгівельна діяльність, в тому числі оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Оптова торгівля квітами та рослинами. Оптова торгівля живими тваринами. Оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою. Оптова торгівля фруктами й овочами. Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами. Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами. Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими в пробами. Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними, та молюсками. Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням. Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями тощо. Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування. Надання в оренду будівельних машин та устаткування. Надання в оренду інших машин, устаткованим та товарів, н.в.і.у. Перелік видів діяльності фермерського господарства не повинен обмежуватися видами діяльності визначеними у цьому Статуті, і будь - яка здійснювана фермерським господарством діяльність, що у прямій та вичерпній формі не заборонена законодавством України, вважатиметься законною і такою, що передбачена цим Статутом і здійснюється відповідно до його положень. Якщо для здійснення якогось виду діяльності фермерському господарству згідно. з чинним законодавством України потрібна ліцензія або дозвіл відповідного державного органу, то такий вид діяльності ФГ здійснює після отримання необхідного дозволу (ліцензії). Фермерське господарство здійснює зовнішньоекономічну діяльність у порядку, встановленому законодавством України. Фермерське господарство має право самостійно визначати конкретні напрямки своєї діяльності в залежності від кон`юнктури ринку.
На експертизу надано: один кортоний коробок зі зразками грунтів; постанова про призначення експертиза; постанова про уточнення питань та об`єктів дослідження.
Як вбачається зі змісту вказаного висновку, експертне дослідження здійснювалось по трьом об`єктам відповідно до постанови про уточнення питань та об`єктів дослідження.
Висновком експертизи встановлено, що зразки відібрані з точки № 1 проба 1/1 (полімерний пакет № 7182025), точки № 1 глибина 130+ (полімериний пакет №7182023) та з точки № 1 глибина 130+ (полімерний пакет № 7095799) та надані на дослідження є піском.
Зразки відібрані з точки № 1 проба 1/1 (полімерний пакет № 7182025), точки № 1 глибина 130+ (полімериний пакет №7182023) та з точки № 1 глибина 130+ (полімерний пакет № 7095799) та надані на дослідження відносяться до різновиду мілких олігоміктових пісків з низьким вмістом пилуватих і глинистих часток.
Відповідно до проведеного дослідження з третього питання, в межах та за наданими даними ґрунтознавчих досліджень, наданий на дослідження пісок може використовуватись відповідно до ДСТУ Б В2.7-32-95 «Пісок щільний природний для будівельних матеріалів, виробів, конструкції і робіт» (Державний стандарт України, затверджений Держкоммістобудування України 1996 року), а саме використовуватись відповідно до ДСТУ Б В2.7-32-95 для виготовлення будівельних та штукатурних розчинів; відповідно до ДСТУ Б В.2.7-43-96 використовуватись при виготовлені важких бетонів, відповідно до ДСТУ Б В.2.7-45:2010 використовуватись для виготовлення ніздрюватих бетонів; та відповідно до ДСТУ Б В.2.7-29-96 використовуватись для дорожнього будівництва.
З даних вказаного висновку експертного дослідження достовірно неможливо встановити, чи відбирались зразки грунту з земельної ділянки належної ОСОБА_4 . Вказане дослідження проводилось по трьом об`єктам з наданих шістнадцяти, які були відібрані з Точки №1, Точки № 1 глибина 130+, Точки №2 глибина № 130+.
Дані листа містять інформацію щодо загальної площі та об`єму видобутку піску на двох ділянках за № 1 та № 2. До суду жодний із перелічених у листі додаток не наданий. Яка саме ділянка входить до №1 та № 2 не є можливим встановити.
За даними копії листа Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області № 01-54/479 від 12.02.2020 року наданими слідчому СУ ГУНП в Харківській області, ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 із заявами про зміну цільового призначення у період з липня 2016 року по теперішній час до Вовчанської районної державної адміністрації не зверталися.
Згідно даних копії листа Державною екологічної інспекції у Харківській області № 267/08-11 від 23.01.2020 року наданого старшому слідчому СУ ГУНП в Харківській області, що внаслідок самовільного користування надрами спричинено зруйнування, що унеможливило відтворення протягом тривалого часу вказаних земельних ділянок, істотне ушкодження вищевказаної природної території, погіршення екологічної обстановки та втрату родючості, порушення структури фунту і виведення їх з сільськогосподарського обороту. Розрахунок збитку, який перелічений в додатку до листа суду не наданий.
Суду надано копія повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, складене 28.07.2020 року.
Згідно копії рішення Старосалтївської селищної ради Вовчанського району Харківської області LXX1 (позачергової) сесії VI скликання від 07.09.2015 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад» вирішено об`єднатись у Старосалтівську об`єднану територіальну громаду, до якої увійшли зокрема територіальна громада села Шестакове, Федорівка - Шестаківської сільської ради.
У позовній заяві прокурором зазначено, що Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області уповноважена державою на розпорядження землями комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Старосалтівської селищної ради до якої відноситься спірна земельна ділянка та є органом якому з державної власності у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення та відповідно до закону делеговано повноваження здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області, уповноважене державою розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Харківської області та здійснювати державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, тому в даному випадку є позивачами у справі. Вказаними органами не вжито заходів щодо припинення права власності на земельну ділянку, повернення її у комунальну власність територіальної громади та зобов`язання приведення за свій рахунок власника земельної ділянки у попередній стан у зв`язку з незаконною зміною її рельєфу шляхом рекультивації порушених земель, що спричиняє порушення інтересів держави та є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).
Згідно частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цих кодексом або за результатами аукціону.
Згідно із ч. 1, 4 ст. 122 ЗК України до повноваження сільський, селищних, міських рад щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відносяться землі комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Згідно статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Статтею 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
Прокурор зазначено, що ОСОБА_4 невиконано законодавчих вимог, передбачених статей 15, 16, 17, 19, 23, Кодексу України про надра, пунктів 1, 2, 5, 8, постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615. Земельні ділянки використовувались ним не за цільовим призначенням, що с недотриманням вимог статей 91, 96 Земельного кодексу України, порушенням вимог статті 168 Земельного кодексу України. Способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до статі 16 Цивільного кодексу України є відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідносин відповідно до частини 2 статті 95, частини 2, 3 статті 152 Земельного кодексу України.
Відповідно до статті 15 Кодексу України про надра (в редакції станом на 04.04.2018 року), надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено . Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня, зазначеного в такій угоді.
Частина 1 статті 16 Кодексу України про надра, передбачає спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Частина 1, 2, 3, 4, 5 статті 17 Кодексу України про надра закріплює, що гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється. Гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, будівництва і експлуатації підземних споруд та інших цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, надаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами і підлягають реєстрації в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. При наданні гірничих відводів вирішуються питання щодо правильності поділу родовищ корисних копалин на окремі гірничі відводи з метою запобігання залишенню поза гірничими відводами менш цінних ділянок родовищ та не придатних для самостійної розробки, дотримання вимог безпеки під час проведення гірничих і підривних робіт при розробці родовищ корисних копалин та при використанні надр для інших цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, відвернення небезпеки для людей, майна та навколишнього природного середовища. Порядок надання гірничих відводів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відвод. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 19 Кодексу України про надра).
Частина 1, 3 статті 23 Кодексу України про надра, землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу. Видобування корисних копалин місцевого значення і торфу з застосуванням спеціальних технічних засобів, які можуть призвести до небажаних змін навколишнього природного середовища, погоджується з місцевими радами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Статтею 91 Земельного кодексу України передбачені обов`язки власників земельних ділянок, зокрема пункт а) частини 1 передбачає забезпечення використання їх за цільовим призначенням. Пункт ж) частини 1 передбачає за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.
Статтею 96 Земельного кодексу України передбачені обов`язки землекористувачів земельних ділянок. Зокрема пункт а) частини 1 передбачає обов`язок забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.
Частиною 2 статті 95 Земельного кодексу України, встановлено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Частина 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачає способи захисту прав на земельну ділянку, та закріплює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частина 3 статті 152 Земельного кодексу України передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Підстави припинення права власності на земельну ділянку закріплені статтею 140 Земельного кодексу України та є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Також, нормами ч. 3 ст. 23 Кодексу України про надра, ст. 373 ЦК, закріплено право землевласника і землекористувача в межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів.
У свою чергу прокурор в судовому засіданні не спростував зазначене.
Статтею 62 Конституції України та частиною 1 статті 17 Кримінально процесуального кодексу України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, за яких обставин слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу.
Правовідносини, пов`язані з незаконним використанням надрами, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а припинення права власності на земельну ділянку передану з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.
Принцип «пропорційності» передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, доводи та вимоги позову про припинення права власності відповідача ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, зобов`язання відповідача привести вказану земельну ділянку у попередній стан шляхом рекультивації та повернення у комунальну власність, з огляду на викладене за наявністю досліджених судом документів, не знайшли свого підтвердження, тому задоволенню не підлягають у повному обсязі.
Разом з тим, посилання представника відповідача на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6816/17, як на підставу закриття провадження у вказаній справі є необґрунтованим, оскільки предмет розгляду цих справ є різними. У справі № 333/6816/17 вирішувалась можливість за правилами цивільного судочинства визнавати недостовірними відомості, зафіксовані у документах, які були джерелом доказів у кримінальному провадженні.
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.133, 137, 141 ЦПК України.
Згідно з п. 2 ч.2 ст.141 ЦПК, у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні до закінчення судових дебатів підтримав надану заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, в якій повідомив суд про те, що докази розміру судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Оскільки за умовами договору про надання правничої допомоги № 1/09-20 від 03.09.2020 року, обсяг та зміст наданої відповідачу правничої допомоги визначається в звіті, в якому має бути відтворений факт та вид наданої правничої допомоги з врахуванням і судового засідання, в якому проголошене рішення суду.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 1 ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 2 ст. 246 ЦПК України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відтак, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення заяви представника відповідача в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 7, 10-13, 76-81, 141, 246, 263-265 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області (реорганізована в Чугуївську окружну прокуратуру Харківської області) в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_4 про припинення права власності на земельну ділянку, повернення її територіальній громаді та зобов`язання приведення за свій рахунок власника земельної ділянки у попередній стан шляхом рекультивації порушених земель, треті особи: ОСОБА_6 , Державна екологічна інспекція у Харківській області, Державна служба геології та надр України - відмовити.
Призначити у цивільній справі за позовом керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області (реорганізована у Чугуївську окружну прокуратуру Харківської області) в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_4 про припинення права власності на земельну ділянку, повернення її територіальній громаді та зобов`язання приведення за свій рахунок власника земельної ділянки у попередній стан шляхом рекультивації порушених земель, треті особи: ОСОБА_6 , Державна екологічна інспекція у Харківській області, Державна служба геології та надр України, відкрите судове засідання для розгляду заяви представника відповідача, заявленої у порядку ч. 8 ст.141 ЦПК України, на 07 липня 2021 року на 11 годину 00 хвилин.
У судове засідання викликати учасників справи.
Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вовчанський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач - Чугуївська місцева прокуратура (реорганізована в Чугуївську окружну прокуратуру Харківської області), адреса розташування: м. Чугуїв, вул. Харківська, 98;

Представник позивача прокурор Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області Гусєйнов А.П., адреса: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Торгова, 2;

Позивач - Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області, адреса: Харківська область, Вовчанський район, смт. Старий Салтів, вул. Перемоги, 5;

Представники Старосалтівської селищної рада Вовчанського району Харківської області:

Леонець Олена Сергіївна, адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Позивач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, адреса: м. Харків, вул. Космічна, 21, 2 під`їзд, 8-9 поверх;

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП- НОМЕР_2 ;

Третя особа: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП- НОМЕР_3 ;

Представник третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 ;

Третя особа: Державна екологічна інспекція у Харківській області, адреса розташування: м. Харків, вул. Бакуліна, 6;

Третя особа: Державна служба геології та надр України, адреса розташування: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16.

Повний текс рішення складений 25.06.2021 року.

Суддя