Справа № 462/705/21 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/831/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Репецького В.В. на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Рудненської селищної ради, Зимноводівської сільської ради, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в особі Відділу Держгеокадастру у м. Львів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Вегера Н.Б., приватний нотаріус ЛМНО Кваснікевич Л.І. про визнання недійсним рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність фізичним особам, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки,-

в с т а н о в и в:

в лютому 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Рудненської селищної ради, Зимноводівської сільської ради, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в особі Відділу Держгеокадастру у м. Львів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Вегера Н.Б., приватний нотаріус ЛМНО Кваснікевич Л.І. про визнання недійсним рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність фізичним особам, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року позовну заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без руху з наданням п`ятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви, а саме подання документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 908 грн. за кожну вимогу та зазначення місця проживання чи перебування відповідачів.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року позовну заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що судом не взято до уваги те, що річний дохід позивачки, котра є пенсіонеркою, 1944 р.н., за 2020 рік становить 25 756, 64 грн., що підтверджується довідкою про доходи виданого ГУ ПФУ у Львівській області, таким чином, сплата судового збору в даній справі з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивачки дорівнюватиме практично річному доходу позивачки. Відтак вважає, що наявні підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору.

Відмова у звільненні від сплати судового збору перешкоджає доступу позивачки до суду.

Що стосується адрес місця реєстрації відповідачів, то оскільки такі позивачці не відомі, вона подала до суду першої інстанції клопотання про витребування інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів, а також їх реєстраційних номерів карток платника податків, однак судом таке клопотання не розглянуто.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 березня 2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Репецького В.В. на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічноз`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунула недоліки позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Так, за положеннями ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що в лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Рудненської селищної ради, Зимноводівської сільської ради, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в особі Відділу Держгеокадастру у м. Львів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Вегера Н.Б., приватний нотаріус ЛМНО Кваснікевич Л.І. про визнання недійсним рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність фізичним особам, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме позивачем в позовній заяві не вказано місце проживання чи перебування відповідачів, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб-громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, а також позивачем не сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. за кожну позовну вимогу.

Суд як орган, наділений процесуальними повноваженнями щодо вирішення спору, має розглядати справу відповідно до норм, встановлених ЦПК України, не порушуючи при цьому право особи на судовий захист, яке гарантується Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»). Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, яка подається до суду першої інстанції, визначаються статтями 175, 177 ЦПК України.

Так, частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Положеннями ст. 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відтак, в даному випадку суд першої інстанції не наділений повноваженнями щодо залишення позовної заяви без руху з підстав відсутності відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача у справі та зобов`язувати позивача надати докази щодо місця проживання відповідача, оскільки нормами ЦПК України не передбачено обов`язку позивача надавати суду докази на підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідача.

Окрім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, будь-яка фізична особа не вправі збирати відомості про іншу фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, а суд не наділений правом зобов`язувати вчиняти такі дії позивача у справі, який звернувся до суду за захистом своїх прав.

Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення заяви (апеляційної скарги) застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

Повернення заяви (апеляційної скарги) з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

На виконання вимог ухвали позивачем 15.02.2021 року подано до суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви.

Таким чином, помилковим є висновком суду апеляційної інстанції, що позива ОСОБА_1 ухилилась від виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, а тому посилання суду на те, що вона не виконала вимоги ухвали, є передчасними.

Що стосується сплати судового збору, то в позовній заяві позивачкою заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову на підставі ст.. 136 ЦПК України, оскільки розмір судового збору перевищує 5% річного доходу позивачки за 2020 рік.

На момент подачі позову, враховуючи кількість немайнових вимог, сума судового збору котра підлягає до сплати за подання позову становить 22 700 грн. та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. за одну позовну вимогу.

В заяві про виправлення недоліків позовної заяви, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 повторно просив суд звільнити позивачку від сплати судового збору або зменшити його розмір. Також просив, що в разі відхилення клопотання про звільнення від сплати судового збору або його зменшення, просив суд відстрочити сплату судового збору (з врахування вже сплаченого судового збору). Однак, суд першої інстанції не вирішив вказаних клопотань ні в ухвалі від 10.02.2021 року ні в ухвалі від 19.02.2021 року.

На підставі викладеного та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам та дослідженим матеріалам справи, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви на підставі частини 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. ст.376, 379, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Репецького В.В. задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29.06.2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.