Справа №487/5253/20
Провадження №2/487/568/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.02.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куба Юлії Володимирівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Платінум Фінанс», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1822 від 27.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. про неї на користь товариства 20 487,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки напис винесено на підставі документів, які не засвідчують безспірність заборгованості, зокрема у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Також, зазначено, що позивач не підписувала кредитний договір, вказаний у виконавчому написі.

Дані обставини послугували підставою для її звернення до суду з зазначеним позовом.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 15.09.2021 подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 18.09.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №60852644 на підставі спірного виконавчого напису.

21.09.2020 судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого засідання.

12.02.2021 позивач надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, розгляд справи просила проводити за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус Куба Ю.В. у призначене судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, 23 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №500106719, за яким остання отримала кредит у розмірі 2500 доларів США.

10.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пімаховою Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60852644 з примусового виконання виконавчого напису №1822 виданого 27.09.2019 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В.

З наявної в матеріалах копії вищенаведеного виконавчого напису вбачається, що з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №500106719 від 23.04.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» запропоновано стягнути 20 487,00 грн.

30 вересня 2009 року, згідно договору відступлення права вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, укладеного між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за Кредитним договором №500106719 від 23.04.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс».

Згідно договору факторингу №0108/2019 від 01 серпня 2019 року, укладений між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платінум Фінанс право вимоги за Кредитним договором № від 23.042008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Платінум Фінанс».

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

В постановах Верховного Суду (від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19); від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18) та від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19)) з подібних правовідносин зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин передбачено пунктом 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), згідно якого для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. копії виконавчого напису №1822 від 27.09.2019 та документів на підставі яких вчинено виконавчий напис, підставою для вчинення спірного виконавчого напису послугували наступні документи: заява ОСОБА_1 на отримання в ЗАТ «Альфа-Банк» кредитних коштів в сумі 2 500,00 дол. США, договір факторингу від 30.09.2009, договір факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012, договір факторингу №0108/2019 від 01.08.2019, розрахунок заборгованості за кредитним договором №500106719, за яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 05.08.2019 складає 20 284,16 грн.

З тексту оспорюваного виконавчого напису №1822 від 27.09.2019 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за №1172.

Як встановлено, за кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та в ЗАТ «Альфа-Банк» остання отримала кредит в іноземній валюті дол. США, а згідно розрахунку заборгованості, наданого приватному нотаріусу зазначено борг у національній валюті гривні. Вказане свідчить, що при зверненні до нотаріуса, відповідач ТОВ «Платінум Фінанс» з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором де відображені виплати ОСОБА_1 за Договором №500106719 від 23.04.2008, та не вказано станом на яку дату товариством здійснено конвертацію боргу в національну валюту.

Крім того, судом встановлено, що виходячи з вимог ст. 256, 257, 259 ЦК України, нотаріусом не було враховано, що банком пропущено строк позовної давності, оскільки з заяви від 23.04.2008 про отримання кредитних коштів, остаточна дата повернення кредиту 23.04.2011, а виконавчий напис здійснено 07.09.2019.

Наведене свідчить про те, що приватним нотаріусом було винесено оскаржуваний виконавчий напис без перевірки умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років у випадку загальної позовної давності та рік щодо вимог спеціальної позовної давності, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Підсумовуючи вищевикладене, вбачається, що відповідачем ТОВ «Платінум Фінанс» не надало приватному нотаріусу належних доказів безспірності вищевказаної заборгованості.

Окрім того, в наданих суду приватним нотаріусом документах на підставі яких було вчинено виконавчий напис №1822 від 27.09.2019 взагалі відсутні докази направлення повідомлення боржнику про повернення боргу.

Доказів протилежного до суду не надано.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушеннями чинного законодавства.

З огляду на наведене, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куба Юлії Володимирівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Юлією Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за №1822 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» 20487 грн., в тому числі плата за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» на користь ОСОБА_1 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариств з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», , місцезнаходження м. Київ вул. Лариси Руденко, 6-А офіс 525.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, місцезнаходження м. Київ вул.. Жилянська, 41.

Суддя: С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 23.02.2021.