СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23096/19

пр. № 2/759/601/21

10 лютого 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Слепець Є.С., Проневич В.В..

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в особі Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, Київська міська рада, Житлово-будівельний кооператив "Індикатор-4" про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на спадкове майно за ОСОБА_3 . Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого спадкового майна.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2019 відкрито провадження у справі, яке прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в особі Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав суду лист про розгляд справи у відсутність представника.

Представник третьої особи Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Житлово-будівельний кооператив "Індикатор-4" в судове засідання не з`явився, надав суду лист про розгляд справи у відсутність представника, не заперечує протии задоволення позову.

Вислухавши пояснення з`явившихся до суду сторін, їх доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

21.02.1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_1 .

29.11.1982 року ОСОБА_3 був виданий ордер Виконкомом комітету Київської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох осіб: чоловіка ОСОБА_7 та доньку ОСОБА_1 .

Згідно довідки ЖБК «Індикатор-4» від 22.10.2018 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 ЖБК «Індикатор-4», сума пайового внеску в розмірі 7 857,67 грн. сплачена 16.10.1992 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення.

Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року «Про власність» (зараз втратив чинність), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Аналогічне положення містила ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність), відповідно до якої, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Таким чином, встановлено, що мати позивача після повного внесення свого пайового внеску та викупу квартири житлово-будівельного кооперативу набула права власності на це майно, однак не здійснила державну реєстрацію свого права власності на неї згідно ст. 182 ЦК України та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та відповідно не отримала свідоцтво про право власності на цю квартиру. Зазначене також підтверджується Інформаційною довідкою серії виданою КМ БТІ, яка міститься в матеріалах справи. Так, згідно інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 16.05.2019 року згідно з даними реєстрових книг Бюро квартира АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 за період з 22.10.2018 по 25.04.2019 зареєстровані ОСОБА_3 , знята з реєстрації 27.10.2018, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 14.05.2019 року спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочка померлої ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 24.10.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на спадкове майно за ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (поточна редакція) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається така квартира.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи, що позивач в установлений строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач є такою, що прийняла спадщину.

Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 5, 15, 16, 384, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1274, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, ст. 7 Закону СРСР «Про власність», ст. 15 Закону України «Про власність», ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 10, 11, 76-81, 259, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в особі Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, Київська міська рада, Житлово-будівельний кооператив "Індикатор-4" про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення буде виготовлено 19.02.2021 року.

Суддя Коваль О.А.