ЄУН № 336/2619/20
пр. № 2/336/202/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 червня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Цеханович Т.П., представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Сінгурової Т.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок невиконання своїх батьківських обов`язків, призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є племінником позивача, та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою суду від 29.05.2020 року позовну заяву залишено без руху.

15.07.2020 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачем у ході розгляду справи було заявлено клопотання про допит свідка, надані додаткові письмові пояснення.

В установлений судом строк відповідач не скористалась своїм правом надати відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору направила до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Позивач та її представник позов підтримали, вказавши, що неповнолітній ОСОБА_4 є племінником позивача та сином її померлого брата ОСОБА_5 . ОСОБА_4 з 2018 року мешкає з нею, а його мати ОСОБА_3 ухиляється від виховання дитини, зловживає алкогольними напоями та залишає дитину, допускаючи трапляння небезпечних для життя та здоров?я дитини ситуацій. Так, у зв?язку з неналежних доглядом ОСОБА_3 за ОСОБА_4 дитина травмувала око та наразі зір не відновлений, дитина потребує відповідного лікування, яке неможливе без згоди матері. Відносно інших дітей ОСОБА_3 вже позбавлена батьківських прав через спосіб життя та невиконання своїх обов?язків щодо виховання на утримання дітей. За відсутності інших близьких родичів дитини та через фактичне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 також наполягала на призначенні її опікуном дитини та вважала за необхідне стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Також зазначили про можливість ухвалення заочного рішення суду, оскільки відповідач повідомлена належним про дату, час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки, про що надані відповідні докази, а саме фотофіксування вручення судової повістки.

Відповідач у судові засідання не з`явилась жодного разу, про місце та час розгляду справи розгляду справи повідомлялись судовими повістками, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України через відсутність відомостей про фактичне місце проживання, так і шляхом особистого вручення судової повістки позивачем, про що свідчать надані позивачем фото, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв щодо розгляду справи за її відсутності не направила.

Представник третьої особи проти задоволення позовну не заперечувала, зазначивши, що підставою для задоволення позову є наданий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав через ухилення від догляду за дитиною, також вважала за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього, зазначивши, що мати дитини веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртним та не має постійного місця роботи, не має житла, лише одного разу прибула до органу опіки та піклування. Представник органу опіки також зазначила, що ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав щодо своїх інших дітей через невиконання батьківських обов?язків.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно, про що постановлено ухвалу суду 07.06.2021 року.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

Згідно зі свідоцтвом про народження батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та відомості про батьків співпадають з відомостями про батьків у свідоцтві про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.10.1986 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_9 , та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя.

21.12.2001 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », відповідно до копії свідоцтва про одруження, виданого Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 29.12.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_13 настала смерть ОСОБА_5 .

04.09.2019 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та лікарем педіатром КНП «ЦПМСД №2» ОСОБА_22 укладено деклараціє № 0001-К1К1-3600 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Як зазначено в декларації, довіреною особою ОСОБА_4 виступила ОСОБА_1 .

За відомостями ПФУ станом на 06.02.2020 року страховий стаж ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 року по 31.01.2020 року складає 4 роки 6 місяців 12 днів.

Згідно з довідкою УСЗН ЗМР по Шевченківському району ОСОБА_1 не перебуває на обліку в управлінні.

Відповідно до довідки №28 від 06.02.2020 року, виданої ГУ ПФУ в Запорізькій області, ОСОБА_1 не перебуває на обліку як отримувач пенсії та не отримує пенсію на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З долучених до матеріалів справи виписок із медичної картки стаціонарного хворого КУ «ЗОКДЛ» ЗОР вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.06.2018 року по 26.06.2018 року та з 12.07.2018 року по 16.07.2018 року перебував на лікуванні з діагнозом проникаюче поранення роговиці правого ока.

З відповіді КУ «ЗОКДЛ» ЗОР на запит відділу по Шевченківському району служби у справах дітей ЗМР встановлено, що ОСОБА_4 перебував у лікарні з 16.06.2018 року по 26.06.2018 року та з 12.07.2018 року по 16.07.2018 року перебував на лікуванні з діагнозом проникаюче поранення роговиці правого ока, йому робились дві операції (16.06.2018 року та 13.07.2018 року). Подальше лікування, а саме - операція з екстракції травматичної катаракти була призначена на 11.12.2018 року, але в призначений термін батьки дитини не звернулись до лікувального закладу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2012 року позбавлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Малолітніх дітей передано під опіку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району для вирішення їхньої подальшої долі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2019 року позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до довідки дошкільного закладу (ясла-садок) комбінованого типу №19 «Вогник» (ДНЗ №9) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад комбінованого типу №19 «Вогник» територіального відділу освіти Олександрівського району з 27.09.2019 року.

Наказом Служби (управління) у справах дітей ЗМР від 21.04.2020 року тимчасово влаштовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в родину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття рішення про його влаштування.

13.10.2020 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , 1988 року народження, відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за змістом якого встановлено, що мати з 2018 року разом з сином не мешкає, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя, не працює, пиячить, про сина ніяким чином не піклується, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його навчанням, розвитком та станом здоров`я, не утримує дитину матеріально. З народження дитини, ОСОБА_19 майже не здійснювала нагляд за дитиною, постійно залишала його без нагляду, не забезпечувала їжею та необхідними речами. Інколи дитиною піклувались сторонні люди. Під час чергової п`яної бійки матері дитини зі своїм новим чоловіком, дитина зазнала значної травми ока, що призвело до втрати зору на одне око і наразі для відновлення зору необхідні значні кошти для проведення операції. ОСОБА_19 є матір`ю ще п`яти неповнолітніх дітей, відносно яких також позбавлена батьківських прав.

Наразі ОСОБА_4 тимчасово влаштований в родину рідної тітки ОСОБА_1 до вирішення питання його постійного влаштування. Мешкають разом за місцем реєстрації ОСОБА_1 , тітка виховує хлопчика, створює йому умови для проживання, навчання, намагається піклуватися про його здоров`я та розвиток, і у разі позбавлення ОСОБА_19 батьківських прав, планує встановити опіку над дитиною.

Допитана в ході розгляду справи свідок ОСОБА_20 повідомила суду, що є подругою позивача ОСОБА_1 близько 10 років, приблизно 8 років знає відповідача ОСОБА_3 . Після смерті батька ОСОБА_4 відповідач зникла, згодом повернулась. ОСОБА_4 доволі часто виглядав неохайно, ОСОБА_20 часто брала дитину до себе в гості, а потім не могла повернути її матері, оскільки остання не відповідала на дзвінки, ОСОБА_3 свідок доволі часто бачила в стані алкогольного сп`яніння. Після того як ОСОБА_4 отримав травму, відповідач віддала його ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_19 вручали судову повістку, то свідок була присутня під час цього. Відповідач перебувала в хостелі по АДРЕСА_2 , де працює та мешкає. Наразі за неповнолітньою дитиною доглядає позивач, дитина відвідує школу, виглядає охайно та в даний час перебуває на відпочинку у дитячому таборі на узбережжі.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 641/2867/17-ц від 06.05.2020 року.

Згідно з положенням пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом, відповідно до Постанови Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Однак, в даному випадку, викладені у висновку обставини підтверджуються дослідженими доказами, тому суд враховує наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_19 .

Таким чином, позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , тобто природніх прав, наданих матір`ю щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи доведено дослідженими судом доказами та заслуханими поясненнями сторін справи.

Що стосується вимоги про призначення позивача опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то така підлягає задоволенню, оскільки в силу статті 243 Сімейного кодексу України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування з наступних підстав.

У статті 58 Цивільного кодексу України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування.

Згідно до ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Частиною 4 ст.167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Вказана квартира на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці належить ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_21 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району 17.01.2012 року.

З досліджених доказів встановлено, що про дитину піклується саме ОСОБА_1 , позивач влаштувала ОСОБА_4 до дитячого садка, створила достатні умови для проживання та розвитку дитини, працевлаштована та забезпечена власним житлом, тому суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вказує ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Зважаючи на викладене, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, а мати дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, яка потребує матеріального забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 .

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1681 гривня, сплачений при зверненні з позовом та на користь держави за пред`явлену позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 травня 2020 року до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34, .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 17.06.2021 року