Ухвала

17 червня 2021 року

м. Київ

справа № 748/576/20

провадження № 61-9866ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2

(далі - ФОП ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 , в якому просила у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 16 квітня 2018 року між сторонами, стягнути з ОСОБА_1 на її користь 26 150 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року, позов ФОП ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти

в сумі 26 150 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 6 000 грн,

витрати на проведення експертизи - 2 451, 60 грн та судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

14 червня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно

до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову

у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 26 150 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі заявниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування права у подібних правовідносинах та необхідність надання Верховним Судом правового висновку з метою формування єдиної правозастосовчої практики та правильного вирішення спору у цій справі.

Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до незгоди з встановленими судами обставинами і висновками судів за результатами оцінки цих обставин, мотиви й зміст оскаржених судових рішень, якими на підставі встановлених у конкретній справі обставин задоволено позов на суму 26 150 грн, з таким твердженням ОСОБА_1 не погоджується і не знаходить ознак фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже у Верховного Суду відсутні підстави вважати, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальна значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі

слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку застосування наслідків недійсності

нікчемного правочину - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович