МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
______________________________________________________________________________
Справа № 521/5492/20
Номер провадження № 2/521/627/21
2 червня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі
судді Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Іськової В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
відповідач : ОСОБА_2
третя особа : Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного
міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
предмет позову : виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини
09.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 01.06.2012 року по 23.06.2016 року сторони перебували у шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 .
Батьком дитини в свідоцтві про народження дитини за законом записаний позивач. Позивач стверджував, що в 2016 році відповідач звернулась до суду з позов про оспорювання батьківства, в подальшому зазначений позов залишений без розгляду.
Вказані обставини викликали в позивач сумніви, що позивач є біологічним батьком дитини.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою позов підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялася про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України.
Третя особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомляв ся про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України.
Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 Сімейного Кодексу України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.
При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Так, Сімейним кодексом України встановлена презумпція шлюбного батьківства.
Окрім того, в порядку ч.2-3 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним також походить від подружжя.
Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини.
Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, яка народила дитину у шлюбі, звернувшись з позовом про виключення із запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.
Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною.
У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Судом встановлено, що 01.06.2012 року між сторонами зареєстрований шлюб (актовий запис № 490).
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 23.06.2016 року шлюб між сторонами розірваний.

За час шлюбу сторони звернулись до ТОВ «Клініка Репродуктивної медицини «Надія» з метою запліднення відповідача з використанням біологічних матеріалів чоловіка ОСОБА_1 за спільною домовленістю сторін, що не суперечить вимогам закону.

Вказані обставини визнані позивачем, підтверджуються листом ТОВ «Клініка Репродуктивної медицини «Надія» № 59/03 від 17.03.2020 року.

ТОВ підтверджено, що біологічний матеріал ОСОБА_1 , відібраний в процесі застосування методики допоміжної репродуктивної медицини для здійснення штучного запліднення ОСОБА_2 був використаний 18.08.2014 року та 13.03.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народилася донька ОСОБА_4 .

За свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року батьками дитини є : мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1 .

Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 122 Сімейного кодексу України.

У 2016 році ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, за результатими розгляду справи позов залишений без розгляду за її заявою.

Зазначене підтверджується ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 25.10.2017 року по справі № 523/1908/16.

Наказом Малиновського районного суду м.Одеси від 20.03.2018 року (справа № 521/3940/18) з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання доньки.

Між сторонами існує спір щодо оспорювання батьківства, кровне спорідненні з дитиною викликає сумніви у позивача.

При вирішенні спору суд враховує, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Ухвалою суду від 27.10.2020 року по справі призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза.

Ухвала суду набрала законної сили, однак, не виконана.

Як вбачається з відповіді Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 24.02.2021 р. №636/02 сторони для відбору біологічних зразків не з`явились.

При вирішенні спору суд враховує, що за вимогами процесуального закону висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної (в даному випадку його відсутність), необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, суд оцінює докази в їх сукупності.

Зазначене узгоджується із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій.

Закріплення таких правових гарантій захисту прав дитини цілком логічне та обґрунтоване.

Якщо чоловік добровільно визнав своє батьківство, знаючи про те, що він не є біологічним батьком, то його права не вважаються порушеними.

Разом із тим, належних доказів, сукупність яких би довела б обґрунтованість позовних вимог про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини позивачем в процесі розгляду справи не надано.

Так, сам по собі факт звернення матері дитини в 2016 році із позовом про оспорювання батьківства за відсутності судового рішення, яким спір вирішений по суті, кровного споріднення дитини із батьком не спростовує.

Рішення суду про розірвання шлюбу ухвалено судом 23.06.2016 року, запис про батька дитини в свідоцтві про народження дитини зроблений із дотриманням вимог статті 122 СК України.

Обставини фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами наприкінці 2015 року в рішенні про розірвання шлюбу судом не встановлені (є виключно посиланням позивача в обгрунтування своїх позовних вимог), тому не можуть бути єдиною підставою для фактичного позбавлення дитини майнових та не майнових прав у разі задоволення даного позову судом.

Висновки медичного дослідження зі спірного питання, отримані позивачем в досудовому порядку ОСОБА_1 в процесі розгляду справи не надані.

Відмова батьків від дитини за законом є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, в порядку та строки визначені ст.284 ЦПК України: Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Малиновського районного суду м.Одеси. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 16.06.2021 року. 02.06.21