Справа № 573/258/20
Номер провадження 2/573/2/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача : Стадника С.В. ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: Семишкура С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в режимі відеоконференції заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ земельної ділянки в натурі,

в с т а н о в и в :

У провадженні Білопільського районного суду Сумської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ земельної ділянки в натурі.

24 червня 2021 року через канцелярію суду позивачем ОСОБА_1 подана заява про відвід судді Черкашиної М.С. у даній справі, яка мотивована тим, що шляхом перекручування фактів і маніпулювання, чотири рази суддями Білопільського районного суду приймалися рішення про вилучення з його власності нерухомого майна у більшому розмірі, ніж передбачено розрахунками експертів і відповідними нормами Законів України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заяву та зазначив, що у Білопільському районному суді Сумської області раніше розглядалися інші справи між цими ж сторонами, які розглядали інші судді, за результатами розгляду ними виносилися незаконні рішення, які порушували його права як власника майна. Тому, у нього є недовіра з приводу того, що суддею Черкашиною М.С. у справі буде винесено справедливе рішення, яке його влаштує та захистить його права, як власника майна.

Представник позивача - адвокат Стадник С.В., який приймає участь у справі у режимі відеоконференції , підтримав позицію позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Семишкур С.В. просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді, оскільки озвучені позивачем ОСОБА_1 підстави для відводу, а саме не згода із іншими судовими рішеннями, не є підставою для відводу судді.

Відповідач ОСОБА_3 підтримала думку свого представника щодо необгрунтованості заявленого відводу.

Дослідивши заяву, заслухавши думку всіх учасників щодо заявленого відводу, суд приходить до наступних висновків.

У статті 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу судді, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відвід повинен бути вмотивованим, а заявник повинен надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. ч. 3, 4 ЦПК України).

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Хаушильд» проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися в його неупередженості.

У рішенні від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей протни Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Із пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні встановлено, що відвід судді обгрунтований тим, що у Білопільському районному суді раніше розглядалися декілька справ за участю сторін - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , і під головуванням інших суддів виносилися судові рішення, які порушували його права, як власника нерухомого майна, оскільки вилучали майно у більшому розмірі, ніж передбачено розрахунками експертів і відповідними нормами Законів України.

Таким чином, оскільки інші судді виносили рішення з якими він не погоджується, суддя Черкашина М.С. за результатами розгляду справи може також винести рішення, із яким він не погодиться та яке суттєво порушить його права.

Проте, як зазначено вище, зазначена обставина не є підставою для відводу судді Черкашиної М.С., бо особиста безсторонність судді в даному випадку презумується, оскільки позивач ОСОБА_1 не надав доказів протилежного.

Інших обставин, які могли б свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді Черкашиної М.С., що передбачені статтею 36 ЦПК України, позивач ні у своїй заяві, ні у промові до суду не навів, у зв`язку з чим заява про відвід не підлягає задоволенню у зв"язку із її необгрунтованістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39 40, 247, 261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Черкашиної М.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ земельної ділянки в натурі, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя