ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/891/17Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/79/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

сторін:

апелянтів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника апелянтів - ОСОБА_3 ,

представника позивача - Сагайдака В.В.,

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу № 607/891/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року, ухвалене суддею Братасюком В.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічний позовом ОСОБА_6 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_1 про припинення договору поруки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання кредитного договору удаваним та про визнання його таким, що був укладений у національній валюті України,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 29 травня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №BL479 з Додатками 1, 2 з відкриттям кредитної лінії, згідно якого ОСОБА_1 отримав у АТ «Універсал Банк» (правонаступник ПАТ «Універсал Банк»), кредитні кошти в сумі 21649.00 доларів США. з терміном їх поверненням до 01 травня 2018 року. Цільове використання коштів - споживчі потреби. Кредит надано під 15.00% річних. У випадку користування кредитом понад встановлений строк (прострочення) передбачено встановлення підвищеної відсоткової ставки в розмірі 30.00% річних, яка застосовується до всієї простроченої суми основного боргу. Факт надання кредиту підтверджується меморіальним ордером №0804275USD000058 від 29 травня 2008 року на суму 21649.00 дол.США.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 29 травня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , а також ОСОБА_6 укладено Договора поруки №BL4479/1 та №BL4479/3, за умовами яких поручителі зобов`язуються перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 в повному обсязі зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

Позивач вказує, що починаючи з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 фактично припинив погашення кредиту та відсотків, які повинен сплачувати відповідно до Додатку 1 (Графік погашення) до Кредитного договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості та права Банку на дострокове стягнення заборгованості.

Станом на 02 листопада 2016 року заборгованість становила 7979.02 доларів США, з яких:

- сума дострокового стягнення заборгованості - 5656.17 доларів США;

- прострочена заборгованість за кредитним договором - 2114.01 доларів США;

- прострочена заборгованість зі сплати відсотків - 49.71 доларів США;

- підвищені відсотки - 159.13 доларів США.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути вказану заборгованість з відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як солідарного боржника ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 , як солідарного боржника ОСОБА_1

22 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_1 заявив зустрічний позов до АТ «Універсал Банк», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання кредитного договору удаваним та про визнання його таким, що був укладений у національній валюті України.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що, на його переконання, валютою спірного кредитного договору була національна валюта України - гривня. Договір кредиту №BL479 з Додатками 1, 2 від 29 травня 2008 року з відкриттям кредитної лінії є удаваним правочином, змістом якого приховано дійсні відносини сторін щодо валюти договору - на суму 108822.71 гривень, а тому слід застосувати наслідки удаваного правочину та зобов`язати відповідача АТ «Універсал Банк» провести перерахунок погашення кредиту, виходячи з розміру кредиту в національній валюті України.

06 березня 2017 року відповідач ОСОБА_6 заявив зустрічний позов до АТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_1 про припинення договору поруки.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що порука є припиненою, оскільки збільшився обсяг відповідальності боржника та поручителя без їх згоди. Окрім цього, минув шестимісячний строк від дня настання виконання основного зобов`язання, впродовж якого кредитор вправі пред`явити вимогу до поручителя. А тому, на переконання ОСОБА_6 , його зустрічний позов слід задольнити та визнати припиненими зобов`язання за укладеним ним з банком договором поруки №BL4479/3 від 29 травня 2008 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як солідарного боржника ОСОБА_1 , та з ОСОБА_6 , як солідарного боржника ОСОБА_1 , суму боргу за Кредитним договором №BL4479 від 29 травня 2008 року в розмірі 7979.02 доларів США. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 3311.73 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору.

В задоленні зустрічного позову ОСОБА_6 до АТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_1 про припинення договору поруки та зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання кредитного договору удаваним та про визнання його таким, що був укладений у національній валюті України - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - адвокат Курило В.Г. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 07 липня 2016 року АТ «Універсал Банк» використав право достроково вимагати повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами та неустойки за порушення умов договору, направивши вимогу про необхідність дострокової сплати всієї суми боргу, в якій зазначено: «У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визначається Банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги». Вказана вимога направлена поручителям та позичальнику і отримана 13 липня 2016 року. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів та комісії за користування кредитом, а також нарахування неустойки, передбаченої умовами договору за неналежне виконання зобов`язання. Зазначає, що Банк мав право на нарахування процентів за кредитом та неустойки до 13 серпня 2016 року. Отже, за період з 13 серпня 2016 року до 02 листопада 2016 року позивачем безпідставно нараховано відсотки та пеню.

Звертає увагу, що отримання кредиту (в доларах США) носило цільовий характер та було заплановано на споживчі потреби, а саме: для купівлі плоттера "VР-540 К VersaСАММ" друкуючий/ріжучий, 2007 року випуску. Банк не надав документів, які б підтверджували перерахування валютних коштів (доларів), їх зарахування на рахунок ОСОБА_1 .

Вказує, що порушуючи умови кредитного договору, Банк перерахував 105000 грн. Тобто, Банк фактично виконав своє зобов`язання по наданню кредиту саме в національній валюті України - гривні.

Зазначає, що у роздруківці меморіального ордеру №0804275USD000058 від 29 травня 2008 року на суму 21649.00 дол.США. наявний відбиток печатки ПАТ «Універсал Банк» з підписом невизначеної особи. Однак, зміна назви банку з ВАТ «Універсал банк» на ПАТ «Універсал банк» відбулась пізніше складання вказаного меморіального ордеру, що свідчить рпро те, що ордер складено не під час здійснення банківської операції. При цьому меморіальний ордер є документом вторинного бухгалтерського обліку.

Крім того, згідно висновку судово-економічної експертизи не підтверджено розрахунку заборгованості за кредитним договором №ВL4479 станом на 02 листопада 2016 року, який поданий Банком. При цьому, експертом встановлено підробку бухгалтерського документу - меморіального ордеру №0000058 від 29 травня 2008 року.

Окрім цього, позивач за первісним позовом не мав права видавати та не видавав кредит у іноземній валюті через відсутність у нього відповідної індивідуальної ліцензії, а ОСОБА_1 чинним законодавством не було надано права здійснювати використання готівкової іноземної валюті при здійсненні платежів за спірним кредитним договором та внесення плати за користування кредитом шляхом внесення доларів США в касу Банку.

Зазначає, що в 2008 році Банк направив відповідачу ОСОБА_1 . Повідомлення, в якому зазначено, що починаючи з 26 серпня 2008 року за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка: базова процентна ставка 15.5% річних, підвищена процентна ставка 31 % річних (у разі прострочення платежу). Вказане свідчить, що договір поруки від 29 травня 2008 року, укладений Банком з ОСОБА_6 , є припиненим в зв`язку із зміною умов кредитного договору, а саме в зв"язку із збільшенням процентної ставки без згоди поручителя.

У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічні позовні заяви задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Тернопільського вапеляційного суду від 27 січня 2021 року представнику АТ «Універсал Банк» - адвокату Сагайдаку В.В. поновлено строк на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, який подано в лютому 2021 року.

В поданому відзиві представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Сагайдак В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду - без змін.

Відзив мотивавоний тим, що суд належним чином дослідивив подані АТ «Універсал Банк» докази, а саме: виписки з особових рахунків позичальника, копії заяв на переказ готівки, меморіальний ордер №0804275USD000058 від 29 травня 2008 року на суму 21649.00 дол. США, виписок по соосбобому рахунку НОМЕР_1 , умови кредитного договору, а також проплати у рахунок повернення кредиту з боку відповідача ОСОБА_1 . Зазначає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову, оскільки позивач довів факт отримання позичальником кредитних коштів та наявність заборгованості в сумі 7979.02 доларів США, розмір якої не був спростований позичальником.

В судовому засіданні апелянти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник апелянтів - адвокат Яцишин А.О. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Сагайдак В.В. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

29 травня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №BL479 з Додатками 1, 2 з відкриттям кредитної лінії, згідно якого ОСОБА_1 отримав у АТ «Універсал Банк» (правонаступник ПАТ «Універсал Банк») кредитні кошти в сумі 21649.00 доларів США. з терміном їх повернення до 01 травня 2018 року. Цільове використання коштів - споживчі потреби (т.1 а.с.6-16).

Кредитний договір передбачає надання кредиту за плату, із встановленням процентної ставки 15.00% річних (п.п.1.3.1. Кредитного договору).

У випадку користування кредитом понад встановлений строк (прострочення) встановлюється підвищена відсоткова ставка в розмірі 30.00% річних, яка застосовується до всієї простроченої суми основного боргу (п.п.1.3.2. Кредитного договору).

Відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість згідно п. 1.2.2., 1.3.5. Кредитного договору.

Так, погашення відсотків здійснюється в останній робочий день, що передує 01-го числу кожного календарного місяця. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення (Додаток №1 до Кредитного договору).

Факт надання кредиту підтверджується наявною у справі копією меморіального ордера №0804275USD000058 від 29 травня 2008 року на суму 21649.00 дол.США. (т.1 а.с.17).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №BL4479/1 від 29 травня 2008 року (додаток 4), за умовами якого поручитель зобов`язується перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 в повному обсязі зобов`язань, що випливають з кредитного договору (т.1 а.с.18-20).

Крім цього, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено Договір поруки №BL4479/3 від 29 травня 2008 року (додаток 5), за умовами якого поручитель зобов`язується перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 в повному обсязі зобов`язань, що випливають з Кредитного договору (т.1 а.с. 21-23).

Судом встановлено, що з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 фактично припинив погашення кредиту та відсотків, які повинен був сплачувати відповідно до Додатку 1 (Графік погашення) до кредитного договору.

Щомісячний платіж, згідно графіку погашення Додатку 1 до кредитного договору, на 01 березня 2015 року становив 348.19 доларів США.

В наступних періодах, згідно графіку погашення - Додатку 1 до кредитного договору, ОСОБА_1 не здійснював у встановлені терміни погашення кредиту та відсотків, що призвело до виникнення простроченої заборгованості та права Позивача на дострокове стягнення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №BL479, станом на 02 листопада 2016 року сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 . Становить 7979.02 доларів США, з яких:

5656.17 доларів США - сума дострокового стягнення заборгованості;

2114.01 доларів США - прострочена заборгованість за кредитним договором;

49.71 доларів США - прострочена заборгованість зі сплати відсотків;

159.13 доларів США - підвищені відсотки (т.1 а.с. 24-27).

З метою досудового врегулювання відносин Банк направив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 вимоги про сплату прострочених відсотків і основного боргу та попереджено про вжиття заходів у судовому порядку по стягненню боргу у разі невиконання вимог (т.1 а.с.28-30), а саме:

- направлено ОСОБА_1 вимогу від 07 липня 2016 року (рекомендованим листом) з повідомленням про вручення від 13 липня 2016 року;

- направлено ОСОБА_2 вимогу від 07 липнея 2016 року (рекомендованим листом) з повідомленням про вручення від 13 липня 2016 року;

- направлено ОСОБА_6 вимогу від 07 липня 2016 року (рекомендованим листом) з повідомленням про вручення від 13 липня 2016 року.

Незважаючи на отримані повідомлення відповідачами сплату боргу не здійснено.

Згідно висновку судової економічної експертизи №28/013/1027/3 від 09 липня 2018 року експерту не видалося можливим документально та нормативно підтвердити або спростувати визначений АТ «Універсал Банк» розмір заборгованості за основною сумою боргу та нарахованими відсотками у наданому банком Розрахунку заборгованості станом на 02 листопада 2016 року, а також не вдалося документально підтвердити або спростувати суму боргу за тілом кредиту, відстоками, пенею за кредитним договором. Експерт дійшов до такого переконання, оскільки останньому не було надано на дослідження оригіналу первинного документу (меморального ордера №BL4479/3 від 29 травня 2008 року), що містить відомості про операцію з надання кредиту (т.3 а.с.9-26).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такий висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 12 червня 2019 року справа № 524/4318/15.

З матеріалів справи вбачається, що Банк виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , надавши кредит на суму 21649.00 доларів США.

Згідно копій заяв на переказ готівки та виписок по особовому рахунку НОМЕР_2 USD ОСОБА_1 здійснював погашення кредиту (т.2 а.с.96- 355).

З 01 березня 2016 року ОСОБА_1 фактично припинив погашення кредиту та відсотків, які повинен був сплачувати відповідно до Додатку 1 (Графік погашення) до кредитного договору.

Судом встановлено, що 07 липня 2016 року АТ «Універсал Банк» використав своє право вимагати дострокове повернення усієї суми кредиту. Вказана вимога направлена поручителям та позичальнику і отримана 13 липня 2016 року. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору до 13 серпня 2016 року.

З правової позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, вбачається наступне.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року справа № 5017/1987/2012 встановлено, що вищенаведена правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається з пункту 6.1. кредитного договору від 29 травня 2008 року №BL479 в разі порушення Позичальником нового (дострокового) терміну поверення всієї суми кредиту та/або сплати Плати за кредит за цим Договором, вважається, що такий Позичальник користується кредитом понад строк кредитування, встановлений цим Договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума Плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями/ винагороди.

Доводи представника апелянтів про те, що Банк мав право на нарахування процентів за кредитом та неустойки лише до 13 серпня 2016 року (закінчення строку кредитного договору) колегія суддів відхиляє, оскільки згідно п.6.1. кредитного договору від 29 травня 2008 року №BL479 сторони погодили, що в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну поверення всієї суми кредиту, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк кредитування, встановлений цим договором.

Твердження представника апелянта про те, що працівники банку вчинили злочин, підробивши меморіальний ордер №0804275USD000058 від 29 травня 2008 року на суму 21649.00 дол.США, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ніхто не може бути признаний винним у здійсненні злочину, а також покараним інакше як за вироком суду і відповідно до закону.

Пояснення представника апелянта про те, що ОСОБА_1 не підписував заяву на видачу готівки № 080В02 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане не підтверджується належними та допустими доказами.

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Колегія суддів враховує, що кредитний договір від 29 травня 2008 року №BL479, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк», не визнавався у судовому порядку недійсним.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову, оскільки АТ «Універсал Банк» довів факт отримання позичальником кредитних коштів та наявність заборгованості в сумі 7979.02 доларів США.

Твердження представника апелянтів про те, що згідно висновку судово-економічної експертизи не підтверджено розрахунку заборгованості за кредитним договором №ВL4479 станом на 02 листопада 2016 року апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору удаваним та про визнання його таким, що був укладений у національній валюті України.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Таким чином, оскільки відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з`ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Зустрічний позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що, на його переконання, валютою спірного кредитного договору була національна валюта України - гривня, а Договір кредиту №BL479 з Додатками 1, 2 від 29 травня 2008 року з відкриттям кредитної лінії є удаваним правочином, змістом якого приховано дійсні відносини сторін щодо валюти договору, якою є українська гривня в розмірі 108822.71 грн.

Судом вірно надано правову оцінку копіям первинних документів, у тому числі копіям заяв на переказ готівки, меморіального ордера №0804275USD000058 від 29 травня 2008 року на суму 21649.00 дол. США, виписок по особовому рахунку НОМЕР_1 , умовам кредитного договору, а також проплатам у рахунок повернення кредиту з боку відповідача ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не довів, в чому саме у сторін правочину полягала мета приховування валюти кредиту.

Разом з тим, як вбачається із заяви ОСОБА_1 до голови правління ВАТ «Універсал Банк» від 23 лютого 2015 року, останній визнавав та просив пробачити борг у доларах США за кредитним договором від 29 травня 2008 року №BL479 (т.1 а.с.71).

Доводи представника апелянтів про те, що отримання кредиту (в доларах США) носило цільовий характер та було заплановано лише для купівлі плоттера "VР-540 К VersaСАММ" друкуючий/ріжучий, 2007 року випуску, колегія суддів відхиляє, оскільки з умов кредитного договору від 29 травня 2008 року №BL479 вбачається, що його предметом є кредитні кошти (кредит) в сумі 21649.00 доларів США та цільове використання (мета) кредиту: споживчі потреби.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_6 про припинення договору поруки.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на положення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі N 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі N 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі N 6- 3087цс16.

Зустрічний позов ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що, порука є припиненою, оскільки збільшився обсяг відповідальності боржника та поручителя без їх згоди, а саме в 2008 році Банк направив відповідачу ОСОБА_1 повідомлення, в якому зазначено, що починаючи з 26 серпня 2008 року за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка: базова процентна ставка 15.5% річних, підвищена процентна ставка 31 % річних. Зазаначив, що минув шестимісячний строк від дня настання виконання основного зобов`язання, впродовж якого кредитор вправі був пред`явити вимогу до поручителя.

З розрахунку заборгованоситі за кредитним договором №BL4479 від 29 травня 2008 року вбачається, що Банком заявлено до стягнення суму процентів згідно договору за ставкою 15 %, та підвищену суму процентів за ставкою 30%, яка застосовується до всієї простроченої суми основного боргу (п.п.1.3.2. Кредитного договору).

Отже, вимоги про стягнення з поручителя ОСОБА_6 - 15.50% та 31.00% підвищеної процентної ставки, як зазначає ОСОБА_6 , в первісній позовній вимозі не заявлено.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03 липня 2018 року, викладено в новій редакції ч.ч.1, 4 ст. 559 ЦК України, а саме:

- порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання;

- порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 2478-VIII від 03 липня 2018 року також передбачено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

З огляду на наведене, судом вірно встановлено, що відсутні підстави вважати, що порука ОСОБА_6 є припиненою з огляду на збільшення відповідальності поручителя чи пропуску шестимісячного строку на пред`явлення вимоги до поручителя.

Разом з тим колегія суддів враховує, що відповідно п.п.5.1 кредитного договору №BL4479 від 29 травня 2008 року сторони погодили умови та порядок підвищення розміру процентної ставки та встановлено обставини, при яких Банк вправі підвищити процентну ставку по кредитному договорі, в тому числі зобов"язання позичальника у випадку непогодження з новою процентною ставкою повернути всю суму заборгованості.

Підписуючи договір поруки №BL4479/2 від 29 травня 2008 року ОСОБА_6 був ознайомлений з умовами кредитного договору щодо зміни відсоткової ставки, згідно п.1.2. Поручитель підтвердив, що повністю розуміє всі умови кредитного договору та погоджується з ними

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зодовольняючи первісний позов частково та відмовляючи в зустрічних позовних заявах, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 15 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді