Справа № 509/5436/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2020 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що вони з відповідачем є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 3700,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви й до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач разом з дочкою ОСОБА_3 , 2008 року народження, а також дочка від першого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що належить позивачці та двом її донькам - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності.

Оскільки матеріальна допомога на утримання дитини з боку батька має періодичний характер, а протягом останніх декількох місяців він зовсім перестав надавати кошти на утримання спільної дитини, тому зараз вона знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивачки.

Донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 6-Б класу Великодолинського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» Овідіопольського району Одеської області. В вільний від занять час вона відвідує танцювальний колектив «Квіти життя» при будинку культури «Акаржа» та приймає активну участь в різноманітних конкурсах та фестивалях.

Позивачка працює вчителем інформатики в Великодолинському НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» Овідіопольського району Одеської області. Щомісячна середня заробітна плата на посаді вчителя складає 22 193,00 гривень в місяць. Однак цих коштів занадто мало для того, щоб забезпечити нормальне життя собі та двом донькам.

Позивачка в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання з`явився, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, просив суд стягнути з нього на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій суму у розмірі 2000,00 гривень щомісячно.

04 січня 2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 скеровано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Мотивуючи тим, що відповідач являється фізичною особою підприємцем, займається перевезенням вантажів, з 09.07.2019 року по теперішній час. Від своєї господарської діяльності отримує значний прибуток. В 2020 році у зв`язку з коронавірусом COVID-19 працював всього п`ять місяців та отримав прибуток у розмірі 21 000,00 гривень. Під час карантину займався ремонтом свого вантажного автомобіля. В порівнянні з 2019 роком в 2020 році його прибуток від господарської діяльності знизився майже в три рази. Не зважаючи на господарську кризу в Україні в 2020 році, відповідач в повній мірі матеріально забезпечив свою доньку ОСОБА_3 , яка навчається в шостому класі. Перед навчальним роком донька була забезпечена одягом, взуттям та приладдям для навчання. Після розірвання шлюбу з позивачкою, ОСОБА_1 продовжує надавати своїй донці матеріальну допомогу, але, звісно, ніяких розписок у колишньої дружини не брав.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Дитина знаходиться на утриманні матері, позивачки по справі, при цьому відповідач нікої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Позивачка не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати дитини, оскільки працює на посаді вчителя інформатики в Великодолинському НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» Овідіопольського району Одеської області, та отримує середню заробітну плату у розмірі 22 193,00 гривень на місяць, що підтверджується довідкою про доходи.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач являється фізичною особою підприємцем, займається перевезенням вантажів.

Відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою продовжував надавати своїй доньці матеріальну допомогу, але звісно розписок з колишньої дружини не брав. Від своєї господарської діяльності отримує значний прибуток. В 2020 році у зв`язку з коронавірусом COVID-19 працював всього п`ять місяців та отримав прибуток у розмірі 21 000,00 гривень. Під час карантину займався ремонтом свого вантажного автомобіля. В порівнянні з 2019 роком в 2020 році його прибуток від господарської діяльності знизився майже в три рази. Не зважаючи на господарську кризу в Україні в 2020 році, відповідач в повній мірі матеріально забезпечив свою доньку ОСОБА_3 , яка навчається в шостому класі. Перед навчальним роком донька була забезпечена одягом, взуттям та приладдям для навчання.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд вважає, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим з нього підлягають стягненню аліменти.

При цьому суд враховуючи майновий стан платника аліментів, а саме те, що достатність його заробітку (доходу) як платника аліментів не дозволяє йому щомісячно оплачувати аліменти у сумі 3700,00 гривень, відповідач являється фізичною особою підприємцем, на сьогоднішній день знаходиться у важкому матеріальному становище внаслідок коронавірусу «COVID-19», з урахуванням положення ст. 141 СК України щодо рівності обов`язків батьків по відношенню до дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, в сумі 2500,00 гривень.

З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 29.10.2020 року до повноліття ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне рішення складено 16.02.2021 року.

Суддя А.І.Бочаров