Справа № 484/1766/21
Провадження № 2/484/920/21
Рішення

іменем України

23.06.2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення неправильності в актовому записі про народження та зобов`язання внести зміни

встановив:

В травні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд встановити неправильність в актовому записі про народження за № 30 від 11.08.1962 року складеного виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в даті народження дитини ОСОБА_2 , зобов`язати Первомайський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис за №30 про народження ОСОБА_2 , складеного 11.08.1962 року виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, змінивши дату народження з « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В обґрунтування позову вказувала, що вона ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11.01.1963 року, виконавчим комітетом Мигіївської СР Первомайського району Миколаївської області. 12.03.1983 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , про що Мигіївською СР Первомайського району Миколаївської області було зроблено відповідний актовий запис №4 від 12.03.1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 12.03.1983 року, де дата її народження вказана ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.09.2020 року вона звернулась до Первомайського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), з метою отримання Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, який їй необхідно для надання до органів ДМС для подальшого оформлення посвідки на постійне місце проживання на території України. 04.09.2020 року отримавши повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження №4 було виявлено, що в графі «дата народження» помилково зазначено 12 липня, замість ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звернувшись з заявою до відповідача про виправлення неправильності запису вона отримала відмову, що ї змусило її звернутись до суду.

Ухвалою суду від 10.06.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання представник позивача надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимогр підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача - районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутністю, заперечень проти внесення змін в актовий запис від 11.08.1962 року вони не мають.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 30 від 11.08.1962 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 11 січня 1963 року. Місце реєстрації с. Мигія Первомайського району Миколаївської області. Місце народження м. Кіровоград.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № витягу 4 вбачається, що прізвище « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_6 ».

12.03.1983 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 , де її дата народження зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданого 12.03.1983 року Мигіївською СР Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №4.

14.08.2007 року ОСОБА_1 отримала паспорт громадянки Росії № НОМЕР_3 , де дата її народження зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження №4 ОСОБА_1 вбачається, що в графі «дата народження» помилково зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у позові вказала, що в вересні 2020 року вона звернулась до районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо розгляду питання про можливість внесення змін до актового запису про народження, а саме дати її народження. Відповідно до відповіді районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) недостатньо підстав для внесення змін до актового запису цивільного стану. У зв`язку з чим, їй рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо внесення змін до актового запису про народження щодо імені дитини.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2398).

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Актами цивільного стану, згідно зі ст. 2 Закону № 2398 є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до визначення поняття, наведеного в ч. 3 ст. 9 Закону № 2398, актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Частиною 1 статті 22 Закону № 2398 передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Відповідно до абз. 2 п. 3, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Як вбачається із правового висновку Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року в справі 425/2737/17, зокрема п.п. 46-48, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Законом №2398 та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (зі змінами та доповненнями, далі - Правила №96/5).

Відповідно до п. 1.1 Правил №96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Пунктом 2.12 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 2.13 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання).

Згідно з пп.2.16.7 п.2.16 розділу ІІ Правил №96/5 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до п. 2.16 Правил №96/5 зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Суд, аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, зазначає, що Законом № 2398 та Правилами №96/5 врегульовано порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Суд зазначає, що рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є самостійною підставою для здійснення уповноваженими особами органів реєстрації цивільного стану внесення змін до відповідних актових записів.

Таким чином, надані до суду докази та їх належна оцінка вказують на те, що обґрунтування позовної заяви знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, і в актовому записі про народження дитини № 30 від 1962 року складеному Виконавчим Комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на ОСОБА_2 , не вірно вказано дату народження дитини « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому з метою захисту особистих прав позивача, відомості, внесені до спірного актового запису, підлягають зміні, оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач все життя проживає з датою народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до Первомайського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Чкалова,12 м.Первомайськ Миколаївської області, ) про встановлення неправильності в актовому записі про народження та зобов`язання внести зміни - задовольнити у повному обсязі.

Встановити неправильність запису в актовому записі про народження № 30 від 11 серпня 1962 року № 30 , складеному виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради, Первомайського району, Миколаївської області на ОСОБА_2 щодо дати народження дитини з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Первомайський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 30 складеного 11.08.1962 року виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області на ОСОБА_2 щодо виправлення дати народження дитини з "ІНФОРМАЦІЯ_1" на "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Повний текст рішення складено 30.06.2021 року.

Суддя: