Справа № 739/665/21
Провадження № 2/739/287/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судових засідань Лукаш Н.Я.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення на її користь неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 39 877 грн. 91 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідача, як батька її дитини ОСОБА_3 , стягуються аліменти у рамках виконавчого провадження №42061927. За період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 32 344 грн. 19 коп. Тому відповідно до положень статті 196 Сімейного кодексу України (далі СК України) вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 39 877 грн. 91 коп.

Відповідачем на позов подано відзив з якого вбачається, що позовні вимоги він визнає частково, вказує, що позивачкою неправильно обраховано розмір пені, яка перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, наводить свій розрахунок згідно якого розмір пені становить 17 580 грн. 41 коп. Відповідач зазначає, що дана пеня підлягає зменшенню на суму нарахованого йому згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» штрафу, що становить 6 468 грн. 84 коп. Також просить врахувати його матеріальне становище, факт хвороби та подальшої реабілітації його матері ОСОБА_4 і стягнути з нього на користь позивачки в якості пені за несвоєчасну сплату аліментів 2 000 грн. 00 коп.

Позивачкою подано відповідь на відзив з якої вбачається, що вона не погоджується з доводами відповідача про необхідність зменшення розміру пені на суму сплачених відповідачем штрафів, оскільки штраф є санкцією за несвоєчасну сплату аліментів, а неустойка є санкцією за те, що відповідач не сплачував аліменти своїй дитині впродовж року, тим самим позбавляв дитину права на законні платежі, обмеживши її потреби, бажання, можливості розширення кругозору, як наслідок спричинив шкоду дитині. Позивачка зазначає, що дані кошти, тобто неустойка, є часткою матеріальних благ, які б дитина могла і повинна була отримати при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю, при цьому пояснила, що заборгованість зі сплати аліментів позивачем на даний час повністю погашена, однак зважаючи на те, що у період її існування вона була змушена сама утримувати спільну дитину, вважає, що з відповідача необхідно стягнути пеню у вказаному розмірі. Також зазначила, що відповідач хоча офіційно і не працевлаштований, однак він отримує доходи від підприємницької діяльності, утримує свою сім`ю має у володінні автомобіль.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він дійсно мав заборгованість зі сплати аліментів, яка на даний час повністю погашена. Розмір пені, обрахований позивачкою на його думку неправильно, оскільки він перевищує розмір заборгованості. Вказав, що розмір пені підлягає зменшенню на суму штрафу, який йому був нарахований за несплату аліментів. Також просив врахувати його матеріальний стан, а саме відсутність у 2019 та 2020 року доходів і зменшити розмір пені до 2 000 грн.

Заяви та клопотання учасників справи

Представник позивача та відповідач інших заяв та клопотань до суду не подали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі, відповідачу визначено строк для подання відзиву, заперечень та зустрічного позову, а позивачці строк для подання відповіді на відзив.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, з відповідача на користь позивачки у рамках виконавчого провадження №42061927 здійснюється стягнення аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5).

Станом на 01 листопада 2020 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 32 344 грн. 19 коп., що підтверджується відповідними розрахунками державного виконавця (а.с.3-4).

З повідомлення Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 07 червня 2021 року вбачається, що 13 листопада 2020 року відповідач повністю виплати наявну заборгованості зі сплати аліментів, яка існувала станом на 01 листопада 2020 року (а.с. 20). При цьому, з огляду на те, що сукупний розмір заборгованості перевищував суму відповідних платежів за один рік на відповідача було накладено штраф у розмірі 6468 грн. 84 коп., тобто 20% суми заборгованості на підставі статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», який 25 березня 2021 року був сплачений відповідачем, а 26 березня 2021 року вказаний штраф було перераховано ДВС на рахунок стягувача, тобто позивачки (а.с. 20).

З досліджених у судовому засіданні розрахунків вбачається, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання своєї дитини існувала у період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року (а.с.3-4).

Частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить, що в цьому разі слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).

Як вбачається відповідач пояснює виникнення заборгованості зі сплати аліментів хворобою своєї матері ОСОБА_4 у зв`язку з чим він змушений був здійснювати витрати на її лікування. При цьому з копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 вбачається, що остання хворіла у період з 23 квітня по 11 травня 2019 року (а.с. 21-23), у той же час заборгованість зі сплати аліментів нараховано у період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року. Будь-яких доказів здійснення витрат на лікування матері у період існування заборгованості зі сплати аліментів відповідач суду не надав, що у свою чергу свідчить про наявність вини відповідача у несплаті аліментів та необхідність стягнення з нього за несвоєчасну сплату аліментів неустойки (пені) на користь позивачки у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З розрахунку, що міститься у позовній заяві, вбачається, що розмір розрахованої неустойки (пені) за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року включно визначено позивачкою у сумі 39 877 грн. 91 коп. (а.с. 1-2), тобто загальна сума пені перевищує 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. При цьому за період з листопада 2019 року по липень 2020 року сума неустойки (пені) обрахована в розмірах, що перевищують розмір аліментів, які підлягали сплаті у відповідному місяці. Отже, дані розрахунки не відповідають вимогам статті 196 СК України.

Відповідачем у відзиві наведено власні розрахунки неустойки (пені) за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року відповідно до яких суми неустойки (пені) за кожним з місячних платежів визначені у відповідності до вимог статті 196 СК України та не перевищують 100 відсотків заборгованості за кожним з місячних платежів. Згідно цих розрахунків розмір неустойки (пені) за вказаний період становить 17 580 грн. 41 коп. (а.с. 18-19).

За наведених обставин суд погоджується з розрахунком неустойки (пені), складеним відповідачем, при цьому розрахунок, складений позивачкою, вважає необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам статті 196 СК України.

Абзацом другим частини першої статті 196 СК України визначено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною чотирнадцятою статті Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зі змісту дослідженого судом повідомлення Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 07 червня 2021 року вбачається, що на відповідача було накладено штраф у розмірі 6468 грн. 84 коп., тобто 20% суми заборгованості на підставі статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», який 25 березня 2021 року був сплачений відповідачем, а 26 березня 2021 року вказаний штраф було перераховано ДВС на рахунок позивачки (а.с. 20).

За таких обставин розмір нарахованої неустойки (пені), який підлягає стягненню з відповідача, підлягає зменшенню на суму сплаченого штрафу до 11 111 грн. 57 коп. (17 580 грн. 41 коп. 6 468 грн. 84 коп.).

Частиною другою статті 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

На обґрунтування підстав для зменшення розміру неустойки (пені) до 2 000 грн. 00 коп. відповідачем надано відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених відповідачу доходів та утриманих податків за 2019 2020 роки (а..с 26), з яких вбачається, що у вказаний період останній отримав в якості доходу лише неустойку у розмірі 2 542 грн. 85 коп. від ТОВ «Нова пошта», при цьому інших доходів він не мав.

Зважаючи на матеріальний стан відповідача, зокрема фактичну відсутність у нього доходів у період виникнення заборгованості зі сплати аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за несвоєчасну сплату аліментів, до 2 000 грн., тобто до розміру, який визнається відповідачем, у зв`язку з чим саме у вказаному розмірі неустойка (пеня) має бути стягнута з останнього на користь позивачки. Отже, позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 83, 141, 247, 258-259, 263-268, 273, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 30 червня 2021 року.