Провадження № 2/752/4032/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

20 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

у листопаді 2020 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 кошти в сумі 9 506,42 грн., а також сплачений судовий збір. Зазначав, що відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» відповідачу 04.05.2020 року надано статус безробітного та в цей же день на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» йому призначено допомогу по безробіттю. При проведенні розслідуванні страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, оформленого актом від 14.09.2020 року, встановлено, що у період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, відповідач перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 з 23.06.2020 року по 27.07.2020 року. Про вказане відповідач центр зайнятості не повідомляв, внаслідок чого незаконно отримав за вказаний період 9506,42 грн. допомоги по безробіттю, які зобов`язаний повернути відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 20.05.2021 року (а.с. 30).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення" (тут і далі - Закон у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: 1) участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; 2) надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; 3) надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 4) надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначається відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 (тут і далі - Порядок у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Встановлено, що 04.05.2020 року ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» за його заявою був зареєстрований та отримав статус безробітного в Голосіївській районній філії Київського обласного центру зайнятості на підставі наказу №НТ20054, а також йому було призначено допомогу по безробіттю, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (копія заяви про реєстрацію як такого, що шукає роботу - а.с.7-8, копія заяви про надання статусу безробітного - а.с.9, копія заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю - а.с.10, копії витягів з наказів - а.с.11-12).

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Згідно з п. п. 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року №60/62 (тут і далі - Порядок у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття.

Київським обласним центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, в результаті якого встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 з 23.06.2020 року по 27.07.2020 року, що підтверджується копією трудового договору від 23.06.2020 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наказом про прийняття його на роботу №00002 від 23.06.2020 року та наказом про припинення трудового договору від 27.07.2020 року, про що складено Акт від 14.09.2020 року № 1936 (а.с. 13-18).

У день реєстрації, а саме 04.05.2020 року відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, що визначені законодавством України, проте про укладення трудового договору з ФОП ОСОБА_2 центр зайнятості не повідомив.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України № 1533-ІІІ, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Позивачем 15.09.2020 року складено довідку-розрахунок № 201 надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття, за якою за період з 23.06.2020 року по 27.07.2020 року відповідачу було виплачено 9 596,42 грн. (а.с. 19).

Згідно з наказом Голосіївської районної філії Київського обласного центру зайнятості від 16.09.2020 року №30/279-02/20, ОСОБА_1 необхідно повернути отриману допомогу по безробіттю за період з 23.06.2020 року по 27.07.2020 року у розмірі 9 596,42 грн., про що останнього повідомлено відповідним листом від 17.09.2020 року за №2795-3262/20. Проте лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 21-22, 22-23,24).

З питання оскарження рішень центру зайнятості щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, відповідач не звертався.

Надміру отриману допомогу по безробіттю відповідач добровільно не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зважаючи на те, що відповідач перебуваючи у статусі безробітного та отримуючи грошову допомогу по безробіттю не повідомив позивача про своє працевлаштування та роботу у період з 23.06.2020 року по 27.07.2020 року, що свідчить про недобросовісність з його боку, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає безпіставно сплачена матеріальна допомога по безробіттю за вказаний період у розмірі 9506,42 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти в сумі 9 506,42 грн., а також 2 102,00 грн. судового збору , а всього - 11 608, 42 грн. (одинадцять тисяч шістсот вісім гривен сорок дві копійки).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - Київський міський центр зайнятості, , адреса: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Б, р/р UA 0706268, банк: Державна казначейська служба в м. Києві.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко