Справа № 367/6619/20
№ провадження 2/646/1000/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.21 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Благої І.С.,
за участю секретаря Матвійчук В.В.,
представника позивача адвоката Михайлик С.І.,,
представника відповідача Полховської І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області про відшкодування моральної шкоди,-
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 90'000 (дев`яносто тисяч) гривень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07.11.2019р. він за результатами участі у конкурсі був визначений переможцем та прийнятий на службу на посаду начальника юридичної служби територіального управління Служби судової охорони у Харківській області. До цього моменту позивач пройшов огляд у лікарів та 31.10.2019р. було встановлено, що він здоровий. Ще під час проведення конкурсу керівництво ТУ ССО у Харківській області, у тому числі, один з членів комісії для проведення конкурсу, здійснювало психологічний тиск на позивача. Після того, як він приступив до роботи, стан його здоров`я значно погіршився через напруженість у колективі та оскільки робота у новоствореній службі та налагодження її діяльності забирала багато часу та сил. Тому позивач постійно відчував біль та змушений був проходити стаціонарне лікування. Згодом довідкою військово-лікарської комісії від 28.02.2020р. було підтверджено непридатність позивача до служби. Для уникнення негативних наслідків позивачу потрібно було пройти лікування в Ізраїлі. У зв`язку з цим 28.02.2020р. позивач подав начальнику ТУ ССО у Харківській області рапорт про звільнення з вимогою здійснити виплату грошової компенсації за невикористану чергову відпустку у 2020 році, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби через хворобу (за станом здоров`я) в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 02.03.2020р. позивач подав уточнений рапорт, яким просив з звільнити його 04.03.2020р. за станом здоров`я. Також позивач надав відповідні медичні документи на підтвердження стану його здоров`я та поважності причин для звільнення. Але наказ про звільнення позивача зі служби був виданий лише 06.03.2020р. Трудова книжка була видана позивачу після звільнення також 06.03.2020р. В подальшому на запит представника позивача ТУ ССО у Харківській області відповіло, що звільнення позивача відбулося 06.03.2020р. у зв`язку з сукупністю процесів, що забезпечують документування управлінської інформації та організацію роботи зі службовими документами, рух службових документів з моменту їх створення до завершення виконання. В той же час, на правовідносини з приводу звільнення позивача зі служби , розповсюджуються норми Кодексу законів про працю України, оскільки спеціальне законодавство не регулює питання строків подання заяви (рапорту) про звільнення та видачі трудової книжки. Отже, відповідач порушив трудові права позивача, звільнивши його в інший, ніж було зазначено у заяві позивача, строк, враховуючи наявність підстав для звільнення позивача без дотримання двотижневого строку, які були підтверджені наданими позивачем документами. Крім того, всупереч вимогам чинного законодавства відповідач відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби через хворобу (за станом здоров`я) у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошової компенсації за неотримане речове майно. При цьому в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа про визнання протиправною бездіяльності відповідача у зв`язку з несвоєчасним звільненням позивача з посади та невиплаті йому допомоги та компенсації. В той же час встановлення Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020р. карантину для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 призвело до закриття кордонів та припинення авіасполучення. Тому позивач, якого було несвоєчасно звільнено та якому не було виплачено одноразову грошову допомогу, втратив можливість поїхати на лікування за кордон. Це призвело до значного погіршення його самопочуття, у нього почалися порушення сну, недосипання, почуття внутрішньої спустошеності, відбувався моральний збій, з`явилися знервованість та втомлюваність. Через конфліктні ситуації на роботі позивач почав відчувати інтенсивні болі у поперековому відділі хребта, ірадіюючі у нижні кінцівки, слабкість, судоми у правій нозі, особливо у стопі, утруднення ходи, часті головні болі, в тім`яній ділянці з запамороченням, раптові приливи жару в голові, серцебиття, підвищення артеріального тиску, нестачі повітря, метеозалежність. У зв`язку з цим позивач проходив стаціонарне лікування з 20.03.2020р. по 31.03.2020р. У липні 2020 рок позивача було направлено на проходження огляду медико-соціальної експертної комісії, за результатами якого йому було встановлено 3 групу інвалідності. За результатами судово-медичного дослідження було встановлено, що ускладненні стану здоров`я позивача виникли у період проходження служби на тлі перевантажень, як фізичних, так і психоемоційних. Висновком експертного дослідження від 09.9.2020р. №23-2/6 встановлено наявність суттєвих змін у сферах життєдіяльності, у тому числі, щодо його особистості та здоров`я. Експертним дослідженням підтверджено, що ситуація, яка досліджувалася, мала значний психотравмуючий вплив на позивача та основні сфери його життєдіяльності (особистісні, сферу здоров`я), отже позивачу завдано моральні страждання ситуацію, що досліджувалася. Отже відповідно до вищевказаного висновку причиною погіршення психологічного стану здоров`я та значні зміни емоційного стану позивача відбулися під час роботи у Службі судової охорони у Харківській області, а також після порушення трудових прав, внаслідок чого у позивача є проблеми з порушенням сну, втомлюваністю, з тиском та проблеми в структурі кардіології та неврології, що відобразилося у отриманні позивачем ІІІ групи інвалідності, тому можна констатувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між значними змінами емоційного стану позивача, які відбулися під час роботи у Службі судової охорони в Харківській області, а також порушенням трудових прав. Позивач вважає, що таким чином йому було завдано шкоди, яка полягала у погіршенні стану його здоров`я, що призвело до інвалідності та погіршення психо-емоційного стану. Шкода була йому завдана протиправними діями відповідача, а саме, через незабезпечення належних умов праці та порушення його трудових прав. Наявність причинно-наслідкового зв`язку встановлено вищевказаним висновком експертного дослідження від 09.09.2020р. №23-2/6. Наявна вина відповідача, оскільки керівництвом було умисно допущено порушення прав позивача внаслідок недотримання вимог трудового законодавства. Згідно з вказаним висновком можливий розмір грошової компенсації за страждання позивача знаходиться в діапазоні від 0 до 18 мінімальних заробітних плат та залежить від провини та ступеню відповідальності особи, що заподіяла шкоду. Протягом тривалого часу позивач, на утриманні якого перебувають хворі літні батьки та двоє малолітніх дітей, був позбавлений можливості заробляти кошти на життя через погіршення стану здоров`я. Отже, з урахуванням принципу умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну грошову суму, а також принципів справедливості, позивач оцінює розмір моральної шкоди у 90'000,00 грн.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 6346 грн. 95 коп., з яких: 1270,95 грн. вартість судово- медичного експертного дослідження КЗОЗ ХОБСЕ та 5'076,00 грн. вартість проведення судової експертизи Київським НДЕКЦ МВС.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими. Так, з 07.11.2019р. позивач був прийнятий на службу до Служби судової охорони та призначений на посаду начальника юридичної служби ТУ ССО у Харківській області відповідним наказом по територіальному управлінню від 12.11.2019р. на підставі наказу Голови Служби судової охорони від 07.11.2019р. За довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військової частини НОМЕР_1 ) позивач визнаний придатним до військової служби. У період з 07.11.2019р. до 06.03.2020р. позивач перебував на службі та виконував обов`язки за своєю посадою 37 днів, у томі числі: з 07.11.2019р. до 30.11.2019р. - 17 днів (з урахуванням 24 календарних днів за період, з яких робочих 17 днів, вихідних 7).; з 01.12.2019р. до 31.12.2019р. - 15 днів (з урахуванням 31 календарного дня за період, з яких робочих -22 дні, вихідних та святкових 9, з 23.12.2019р. до 26.12.2019р. позивач перебував у черговій щорічній відпустці, з 27.12.2019р. до 29.12.2019р. у додатковій оплачуваній відпустці); з 01.01.2020р. до 31.01.2020р. 5 днів (з урахуванням 31 календарного дня за період, з яких робочих 21 день, вихідних та святкових 10), з 11.01.2020р. до 31.01.2020р. позивач перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. З 01.02.2020р. до 19.02.2020р. позивач знаходився на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, з 20.02.2020р. до 29.02.2020р. у додатковій оплачуваній відпустці. Крім того, з 01.03.2020р. до 06.03.2020р. позивач вважався таким, що перебуває на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Штатним розписом ТУ ССО у Харківській області передбачено дві штатні посади: начальника юридичного відділу та провідного інспектора юридичної служби. Позивача та його безпосереднього підлеглого провідного спеціаліста юридичної служби - було забезпечено окремим приміщенням. За час проходження служби позивач виконав наступні обсяги роботи: у листопаді 2019 року за 17 робочих днів перевірив 60 проєктів наказів, 1 проєкт доручення, 13 господарських договорів (на відповідність вимогам законодавства), підготував 1 службовий лист керівництва територіального управління, прочитав співробітникам територіального управління 7 лекцій з правової підготовки (12.11.2019, 14.11.2019, 15.11.2019, 28.11.2019, 29.11.2019), 2 рази залучався до здійснення перевірок несення служби співробітниками ТУ ССО у Харківській області (23.11.2019 та 29.11.2019). У грудні 2019 року за 15 робочих днів позивач перевірив 50 проєктів наказів, 1 проєкт доручення, 21 господарський договір (на відповідність вимогам законодавства), підготував 1 службовий лист керівництва територіального управління, 2 рази залучався до здійснення перевірок несення служби співробітниками ТУ ССО у Харківській області (13.12.2019 та 17.12.2019), здійснював правове супроводження службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни співробітником територіального управління. У січні 2020 року за 5 робочих днів позивач перевірив 10 проєктів наказів, 1 раз залучався до здійснення перевірок несення служби співробітниками ТУ ССО у Харківській області (06.01.2020). Тобто за час фактичного перебування на службі, за 37 робочих днів, позивач виконував службові обов`язки в належних умовах праці в окремому приміщенні ТУ та обсяг виконаних ним завдань (роботи) не міг забрати багато часу та сил позивача та не міг суттєво вплинути на стан його здоров`я. При цьому позивач не приймав участі у заняттях з фізичної підготовки та не залучався до спортивних змагань. За час фактичного виконання позивачем службових обов`язків у ТУ ССО у Харківській області не зафіксовано жодного факту неправомірної поведінки співробітників територіального управління по відношенню до нього або щодо конфліктної ситуації за його участю. В період проходження позивачем служби у ССО йому було виплачено у грудні 2019 року та у лютому 2020 року допомогу на оздоровлення у розмірі 18321,60 грн. та 20863,16 грн. відповідно, а також у грудні 2019 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 18321,60 грн. Отже, під час фактичного виконання позивачем службових обов`язків на нього не чинився фізичний чи психічний вплив, він мав добрі стосунки зі співробітниками ТУ ССО у Харківській області. Відповідач, піклуючись про стан здоров`я позивача, виплатив йому у максимальному розмірі усі види матеріальної допомоги. З 11.01.2020р. до 06.03.2020р. позивач не виконував свої службові обов`язки. Під час лікування позивача 20.02.2020р. йому було надано направлення на медичне обстеження для проходження військово-лікарської комісії у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), де позивач проходив обстеження при прийнятті на службу. Але позивач не пройшов обстеження у вказаному центрі, а надав довідку військово-лікарської комісії Київського районного військового комісаріату від 28.02.2020р. №512, згідно з якою він через 1 місяць 29 днів служби, з яких 21 день святкові та вихідні, став непридатним до військової служби в мирний час з діагнозом «гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН-О ст». Та обставина, що позивач у рапорті про звільнення від 28.02.2020р. просив, крім іншого, видати пакет документів для оформлення одного з видів пенсії, що передбачений Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб», свідчить про те, що вже тоді він мав плани щодо оформлення одного з видів такої пенсії. Отриманий відповідачем через кур`єрську доставку змінений рапорт позивача про звільнення його через хворобу (за станом здоров`я) з 04.03.2020р. був підписаний факсимільним підписом. Тому у зв`язку з неможливістю встановити дійсність факту волевиявлення позивача, відповідач не розглядав цей рапорт по суті. Після того, як 04.03.2020р. позивач особисто підписав рапорт від 02.03.2020р., відповідач надіслав до Державної казначейської служби України відповідні документи для розрахунку при звільненні позивача. Цей розрахунок був здійснений з позивачем 06.03.2020р. зарахуванням ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідної суми на картку позивача. Того ж дня відповідач звільнив позивача. Отже відповідач не порушило Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони та ст.47 КЗпП України, оскільки в день звільнення позивача здійснило виплату всіх належних йому платежів та видало йому трудову книжку. В провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа №320/2939/20, в якій позивач оскаржує дії відповідача щодо свого несвоєчасного звільнення та невиплати одноразової грошової допомоги при звільнення зі служби через хворобу (за станом здоров`я) в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Отже у позові йдеться лише про припущення щодо порушення трудових прав позивача. Стосовно обставин щодо погіршення стану здоров`я позивача, на які він посилається у позові, то у наданих позивачем документах містяться записи про те, що під час проходження лікування позивач зазначав, що хворіє 5 років та неодноразово проходив лікування у невролога. Тобто під час проходження конкурсу на посаду начальника юридичної служби в ТУ ССО у Харківській області позивач приховав факти про справжній стан свого здоров`я. При цьому позивач відмовився повторно, через 3 місяці 20 днів з дня попереднього проходження ним медичного обстеження, пройти його у вищевказаному центрі. Крім того, лікар судово-медичний експерт ХОБСМЕ при проведенні судово-медичного обстеження відповідача зазначає про сукупність причин, які могли привести до захворювання позивача, а також неможливість достеменно судити про період виникнення захворювання позивача. Крім того, висновки цей спеціаліст зробив на підставі медичної документації, наданої позивачем, зокрема, на підставі висновку ДУ «Інститут Неврології, Психіатрії та Наркології НАМИ України», згідно з яким позивач хворіє 5 років та неодноразово проходив лікування у невролога. Також з вказаного висновку вбачається, що позивач не надав для проведення дослідження інформації про умови проходження ним служби та про звернення до медичних установ за місцем реєстрації позивача у період проходження ним служби у ССО. Отже висновки судово-медичного експерта щодо причин загострення хвороби позивача в період проходження ним служби у ССО ґрунтуються на припущеннях. Що стосується висновку психологічного дослідження, то воно містить суперечності, зокрема, щодо опису особистісних якостей позивача під час виникнення конфліктних ситуацій та щодо відношення позивача до факту його звільнення на два дні пізніше, ніж він зазначав у своєму рапорті. Крім того, у дослідженні не міститься інформації про докази, на підставі яких експерт зробив висновки про погіршення стану позивача у зв`язку з неможливістю поїхати на лікування до Ізраїлю. Навпаки, висновки психологічного дослідження про стресогенність ситуації у зв`язку з порушенням його трудових прав спростовуються позитивними дописами позивача на власній сторінці у соціальній мережі Фейсбук, у тому числі, щодо позитивних планів на майбутнє та на відновлення адвокатської діяльності. Згідно з інформацією у Єдиному реєстрі адвокатів України 12.03.2020р. позивачу було поновлено право на заняття адвокатською діяльністю на підставі заяви від 11.03.2020р. На цей час позивач проводить адвокатську діяльність. Отже після звільнення зі служби він продовжив життя в звичайному ритмі та одразу приступив до адвокатської діяльності. Таким чином позивач не надав доказів протиправності дій відповідача, як б призвели до порушення його трудових прав. Позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою та протизаконними діями відповідача.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що не погоджується з доводами, які викладені представником відповідача, оскільки відповідач не має спеціальних знань у галузі медицини та психології для визначення обсягу службових завдань, який може привести до спричинення шкоди здоров`ю. Відповідач помилково вважає, що стан здоров`я позивача міг погіршитися лише за рахунок фізичних навантажень. При цьому на стан його здоров`я могли плинути нічні чергування та психологічна напруженість у колективі. За умови наявності негативних психо-емоційних навантажень навіть протягом одного дня могло завдати шкоди його здоров`ю. Відсутність фіксації неправомірної поведінки відповідача не підтверджує неможливість завдання ним моральної шкоди позивачу. Керівництво Відповідача здійснювало тиск на позивача ще на етапі проходження ним конкурсу на посаду начальника юридичної служби. Так, 24.10.2019р. його, в подальшому, прямий керівник заявив, що після успішного проходження конкурсу позивач повинен буде виконувати усі без винятку розпорядження керівництва незважаючи на норми закону. Виплата Відповідачем матеріальної допомоги не свідчить про піклування відповідача про здоров`я позивача, оскільки це є обов`язком відповідача. Що стосується доводів відповідача про несподіване відкриття позивачем лікарняного, після того як він на 5 робочих днів у січні з`явився на службі, то листок непрацездатності 11.01.2020р. було отримано позивачем у зв`язку з загостренням хвороби, оскільки через значний біль позивач не міг самостійно пересуватися та був госпіталізований. 10.02.2020р. у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач подав начальнику ТУ ССО у Харківській області рапорт про направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією. 20.02.2020р. він отримав відповідне направлення для проходження військово-лікарської комісії у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Але, коли він там з`явився, йому було відмовлено у проведенні медичного обстеження, оскільки за умовами договірних зобов`язань між Відповідачем та вказаним центом було передбачено проведення медичного огляду лише тим особам, які приймалися на службу. Про цей факт позивач повідомив начальника ТУ ССО у Харківській області рапортом. Тому позивач був змушений звернутися для проведення медичного огляду до районного військового комісаріату. В подальшому за результатами цього огляду було видано довідку про непридатність позивача до військової служби в мирний час. Наказ про звільнення позивача зі служби був виданий з посиланням, у тому числі, на цю довідку. Оскільки стан здоров`я позивача постійно погіршувався. Він попросив у рапорті від 28.02.2020р. про звільнення підготувати пакет документів для оформлення пенсії у разі встановлення інвалідності. Але відповідач жодних дій не вчинив. Після подання уточненого рапорту від 02.03.2020р. позивач був звільнений не у строк, який був зазначений ним. При цьому, з урахуванням норм ст.28 КЗпП України, постанов Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №551/303/17, від 10.10.2018р. у справі №359/2642/16-ц, праву працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням кореспондує безумовний обов`язок роботодавця звільнити його з роботи з наведеної підстави (у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу) в установлені законом строки. Звільнення позивача в інший день, ніж той, про який просив у своєму рапорті позивач, незалежно від підстав такої затримки є порушенням норм чинного законодавства. Що стосується доводів представника відповідача про те, що позивач приховав справжній стан свого здоров`я під час проходження конкурсу, то наявність певних ознак захворювання, які позивач міг відчувати протягом певного часу, не нівелює той факт, що загострення його стану відбулося саме під час проходження служби. Під час проходження конкурсу на посаду лікарі не виявили протипоказань для проходження позивачем служби. До цього часу у позивача не було підстав для звернення за медичною допомогою. Представник відповідача недостовірно розшифрував консультативних висновок ДУ «Інститут Неврології, Психіатрії та Наркології НАМИ України» від 05.02.2020р. через нерозбірливий почерк нейрохірурга. Судово-медичне дослідження, оформлене висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №372-2020 проводилося по медичній документації. При цьому на висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи не розповсюджуються вимоги ст.102 ЦПК України, оскільки це не висновок експерта. Якщо відповідач не згоден з висновками психологічного дослідження, то він не позбавлений можливості подати клопотання про проведення відповідної експертизи. Висновки щодо сприйняття позивачем тих чи інших протиправних дій відповідача може робити лише спеціаліст в галузі психології. Що стосується доводів представника відповідача про те, позивач нібито не повідомив відповідач про намір пройти лікування в Ізраїлі, то у рапорті від 05.03.2020р. він повідомив цю інформацію та просив прискорити процес звільнення. Крім того, за результатами звернення позивача до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини було проведено службове розслідування та притягнуто до дисциплінарної відповідальності трьох службових осіб ТУ ССО у Харківській області. Також позивача декілька разів не було допущено до суду, що негативно впливає на його професійну діяльність адвоката. Національною асоціацією адвокатів України було встановлено ознаки складу кримінальних правопорушень у діях співробітників ТУ ССО у Харківській області. Незважаючи на стан здоров`я позивач був змушений заробляти кошти на життя, оскільки на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та хворі батьки. Розміщення ним будь-яких дописів у соціальних мережах не свідчать про відсутність емоційних потрясінь та шкоди його здоров`ю. Таким чином, наявні всі підстави для задоволення позову, а саме: факт завдання позивачу шкоди, яка полягала у погіршенні стану мого здоров`я, що призвело до інвалідності та погіршення психо-емоційного стану; завдання шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, а саме через незабезпечення належних умов праці та порушення трудових прав позивача; наявність причинно-наслідкового зв`язку, що встановлено висновком експертного дослідження від 09.09.2020р. №23-2/6; наявність вини відповідача, оскільки керівництвом було умисно допущено порушення прав позивача внаслідок недотримання вимог трудового законодавства.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача не погоджується з доводами позивача, оскільки він не надав доказів на підтвердження психологічної напруженості у колективі ТУ ССО у Харківській області. А надані відповідачем разом з відзивом на позов докази на підтвердження обсягів виконання позивачем службових завдань, його погодинного перебування на перевірках несення служби співробітниками ТУ та докази відсутності фізичних навантажень спростовують твердження позивача про надмірне службове навантаження та існування у колективі напруженості як причину погіршення стану здоров`я позивача. Загальний час нічних чергувань позивача склав 3 години 10 хвилин, тому вони не могли вплинути на стан його здоров`я. Аудиозапис розмов позивача з іншою службовою особою ТУ, який, як зазначає позивач він надав позивачем на компакт-диску, без згоди та відома такої особи не може братися судом до уваги згідно з приписами ст.78 ЦПК України. Більш того, до копії відповіді на відзив, яка надійшла на адресу відповідача, додано компакт-диск без жодного звукового запису. Що стосується причин відмови у проведенні позивачу медичного обстеження за направленням №6 від 20.02.2020р. для проходження військово-лікарської комісії у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ), то у рапорті позивача від 24.02.2020р. на ім`я начальника ТУ було заначено недостовірну інформацію про відмову у проведенні обстеження. Так, за поясненнями провідного інспектора медичної служби територіального управління Ворожбита С.В. від 25.02.2020р. позивачу було роз`яснено порядок проходження медичного огляду у вищевказаному центрі та акцентовано його увагу, що для винесення рішення про його придатність до військової служби відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, а також встановлення причинного зв`язку виникнення хвороби необхідно провести всебічне обстеження для підтвердження встановлених позивачу діагнозів в умовах стаціонару цього клінічного центру. Між відповідачем та зазначеним клінічним центром укладено договір №1-20 про надання лікувально-профілактичної допомоги від 28.01.2020р. Відповідач не отримував відмови клінічного центру щодо неможливості здійснення медичного обстеження позивача на підставі вказаного направлення для проходження військово-лікарської комісії. В той же час позивач не заперечує, що лікар судово-медичний експерт зробив свій висновок тільки на підставі медичної документації, наданої позивачем, тобто без урахування відомостей про умови проходження позивачем служби у ССО за 1 місяць 29 днів, з яких 21 день вихідні та святкові дні, та без урахування відомостей про обсяг службового навантаження позивача, про відсутність фактів психологічного впливу на позивача під час проходження служби та без інформації про наявність чи відсутність звернень позивача за медичною допомогою за зареєстрованим місцем свого проживання. Відповідач не наводив висновків про психологічне сприйняття позивачем протиправних дій відповідача, а звертало увагу суду, що психологічне дослідження було проведено через 5 місяців після звільнення позивача зі служби в ССО на фоні негативних переживань останнього з приводу перешкод у здійсненні ним адвокатської діяльності після звільнення. Крім того, у відповіді на відзив позивач зазначає про недобросовісне, не його думку, ставлення до його особи співробітників ТУ ССО Харківській області на виконання, як він вважає, протиправних вказівок керівництва. Така суб`єктивна оцінка позивачем дій співробітників ТУ свідчить про його край негативне відношення до співробітників ССО та дозволяє зробити висновок, що загострення емоційних переживань у позивача могло відбутися вже після його звільнення зі служби, а проведення психологічного дослідження в цей період не може свідчити про об`єктивність висновків судового експерта, який його проводив. При цьому позивач надав недостовірну інформацію експерту про своє звільнення у зв`язку з наміром пройти лікування в Ізраїлі, оскільки у своїх рапортах від 28.02.2020 та 02.03.2020 він просив звільнити його зі службу через хворобу, а про свій намір продовжити лікування в ізраїльській медичній клініці він зазначив лише у рапорті від 05.03.2020р., яким просив надати довідки про нараховані та виплачені грошові суми у зв`язку з його звільненням зі служби. Проте у висновку психологічного дослідження експерт зазначає, що «під час роботи у Службі судової охорони у ОСОБА_1 відбулося порушення сну, втомлюваність, проблеми з тиском та проблеми в структурі кардіології та неврології, що відобразилося у тому, що підекспертний отримав ІІІ групу інвалідності та повинен був їхати лікуватися до Ізраїлю». Проте жодного доказу лікування позивача в ізраїльській медичній клініці позивач не надав.

Дослідивши доводи сторін, проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , має двох малолітніх дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження від 10.11.2010р. серії НОМЕР_2 та від 28.11.2012р. серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.136, 137).

Також позивач має батьків похилого віку: ОСОБА_4 , 1947р.н., та ОСОБА_5 , 1941р.н., які мають проблеми зі здоров`ям (батькові встановлено 1 групу інвалідності, мати страждає на ряд захворювань, зокрема, на поширений полісегментарний остеохондроз хребтового стовбура, задні циркулярні протрузії м/п дисків L2-L3, L3-L4, L4 L3-L4-L5, порушення кровообігу у в/артерії ОСОБА_6 з нижнім парезом до плегії у дистальних відділах з трофічними порушеннями, грубе аксональне-деміелінізуюче ураження нервів нижніх кінцівок ішемічного генезу, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ризик4, хронічний пієлонефрит нестійкої ремісії). Ці обставини підтверджуються копіями відповідних свідоцтва про укладення шлюбу від 26.4.1980р., свідоцтва про народження позивача, паспортів його батьків, виписки з історії хвороби матері позивача, довідки про встановлення 1 групи інвалідності з 18.02.2003р. безстроково батькові позивача (т.1. а.с.126-135).

08.12.2017р. Радою адвокатів Київської області позивачу було видане свідоцтво №1496 про право на заняття адвокатською діяльністю. З 28.10.2019р. на підставі заяви від 28.10.2019р. згідно з п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на заняття адвокатською діяльністю позивача було зупинене, а з 12.03.2020р. на підставі заяви від 11.03.2020р. відновлене. Ці обставини підтверджуються відомостями з профайлу адвоката Радченка Богдана Євгенійовича у Єдиному реєстрі адвокатів України на офіційному сайті erau.unba.ua (т.1 а.с.29,30).

Згідно з копією протоколу №3 засідання Комісії для проведення конкурсу на зайняття вакантних посад співробітників територіального управління Служби судової охорони у Харківській області від 24-25 жовтня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , був визначений переможцем конкурсу на зайняття посади начальника юридичної служби управління (т.1 а.с.22-48).

Як вбачається з копії довідки гарнізонної військово-лікарської комісії, виданої 31.10.2019р. за №2430 Військовою частиною НОМЕР_1 , 31.10.2019р. було проведено медичний огляд у Гарнізонній військово-лікарській комісії в/ч НОМЕР_1 , за результатами якого позивач визнаний здоровим та придатним до військової служби за контрактом (т.1 а.с.49).

Проведеними обстеженнями позивача лікарем-наркологом 11.06.2019р. та лікарем-психіатром 13.06.2019р. не виявлено наркологічних протипоказань для здійснення обов`язків держслужбовця та психіатричних протипоказань до виконання обов`язків працівника з допуском до державної таємниці відповідно (т.1 а.с.18, 19).

Медична довідка від 06.09.2019р., яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №13» та копія якої міститься в матеріалах справи, містить лікарський висновок про професійну придатність позивача та не містить відомостей про скарги позивача на здоров`я та/або встановлені йому діагнози лікарями терапевтом, хірургом, невропатологом, окулістом, отоларингологом та дерматологом (т.1 а.с.20,21).

07.11.2019р. наказом №254о/с по особовому складу Служби судової охорони позивач був прийнятий на службу до Служби судової охорони та призначений, як переможець конкурсу, на посаду начальника юридичної служби територіального управління Служби судової охорони у Харківській області з присвоєнням йому в порядку переатестації спеціального звання підполковник Служби судової охорони (т.1 а.с.50-52).

На підставі вищевказаного наказу від 07.11.2019р. Територіальним управлінням Служби судової охорони у Харківській області 12.11.2019р. було видано наказ №88о/с по особовому складу вважати позивача прийнятим на службу до Служби судової охорони та призначеним на посаду начальника юридичної служби територіального управління Служби судової охорони у Харківській області з 07.11.2019р., присвоївши в порядку переатестування спеціальне звання підполковник Служби судової охорони (а.с.53).

Як вбачається з копії додатку №2 до наказу начальника ТУ ССО у Харківській області від 23.01.2020р. №27 «Функціональні обов`язки начальника юридичної служби територіального управління Служби судової охорони у Харківській області» до основних завдань начальника юридичної служби входять, зокрема, правовий супровід діяльності ТУ; організація правової роботи, спрямованої на правильне застосування, неухильне додержання та запобігання невиконанню вимог актів законодавства, нормативних документів ТУ, а також з питань виконання її співробітниками (працівниками) покладених завдань та функціональних обов`язків; здійснення керівництва діяльністю юридичної служби; забезпечення методичним керівництвом правовою роботою; забезпечення методичного керівництва правовою роботою та додержання законності у правовій, службовій та фінансово-господарській діяльності; здійснення правової експертизи проектів наказів, інструкцій, положень, стандартів та інших актів правового характеру під час їх розроблення, в окремих випадках участь в їх підготовці, візування документів; організація ознайомлення особового складу ТУ з нормативно-правовими документами, що стосуються його діяльності, консультування з інших правових питань; представництво та захист правових інтересів ТУ у судах, державних та громадських організаціях, ведення судових справ; аналіз та узагальнення результатів розгляду претензій, судових справ, практики укладання та виконання договорів, угод, контрактів; участь у розробленні та здійсненні заходів щодо зміцнення договірної, фінансової та трудової дисципліни тощо. Начальник юридичної служби, зокрема, має право перевіряти дотримання законності структурними підрозділами ТУ (т.2 а.с.20-23).

Згідно з довідкою від 26.02.2021р. №51-30/207/21 за підписом заступника начальника ТУ О.Волобуєва, термін перебування позивача на службі в Службі судової охорони склав 0 років 3 місяці 29 днів, з яких позивач:

-фактично виконував свої обов`язки 1 місяць 29 днів (з них 21 день святкові та вихідні);

-перебував у відпустці - 17 днів (з 23.12.2019р. по 26.12.2019р., з 27.12.2019р. по 29.12.2019р., з 20.02.2020р. по 29.02.2020р.);

-перебував на лікарняному 1 місяць 13 днів (з 11.01.2020р. по 19.02.2020р., з 24.02.2020р.) (т.2 а.с.5-6).

Ці обставини, підтверджуються, витягами з наказів по особовому складу ТУ ССО у Харківській області:

-від 05.12.2019р. №129о/с, яким позивачу було надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2019 рік на період з 23 по 26 грудня 2019 року, а також додаткову оплачувану відпустку відповідно до пп.3 п.3 розділу Х Положення про проходження служби співробітниками ССО за 2019 рік на період з 27 по 29 грудня 2019 року (т.2 а.с.8),

-від 13.01.2020р. №110/с, згідно з яким позивач вважається таким, що перебуває на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю з 11.01.2020р. (т.2 а.с.9),

-від 25.02.2020р. №40о/с, яким позивачу було надано додаткову оплачувану відпустку за 2020 рік як батьку дітей, який виховує їх без матері, на період з 20 по 29 лютого 2020 року (т.2 а.с.10);

-від 03.03.2020р. №42о/с, згідно з яким позивач вважається таким, що перебуває на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (т.2 а.с.11).

Згідно з довідкою від 02.03.2021р. №51-30/228/21 за підписом начальника ТУ ССО у Харківській області А.Марущенка та начальника фінансово-економічного відділу (головного бухгалтера) А.Благодарного за час проходження позивача служби у ТУ ССо у Харківській області йому було виплачено: 13.12.2019р. - допомогу на оздоровлення у розмірі 18321,60грн. та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 18321,60грн., 05.02.2020р. - допомогу на оздоровлення у розмірі 20863,16грн. (т.2 а.с.27).

Як вбачається з довідки від 26.02.2021р. №51-30/209/21 за підписом заступника начальника ТУ ОСОБА_7 під час проходження служби у ТУ ССО у Харківській області з 07.11.2019р. до 06.03.2020р. позивач виконав наступні службові обов`язки:

-у листопаді 2019 року: провів правову експертизу проєктів 60 наказів, 1 доручення керівництва ТУ; підготував службовий лист керівництва (запит на отримання інформації від 19.11.2019р. №51-4/155/19), перевірив на відповідність вимогам законодавства 13 проєктів господарських договорів;

-у грудні 2019 року: провів правову експертизу проєктів 50 наказів, 1 доручення, 1 розпорядження керівництва ТУ; підготував 1 службовий лист керівництва ТУ (звернення до НАЗК від 05.12.2019р. №51-4/216/19); перевірив на відповідність вимогам чинного законодавства проєкти 2 господарських договорів; здійснював правове супроводження службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни співробітником ТУ;

-у січні 2020 року: провів правову експертизу проєктів 10 наказів керівництва ТУ (т.2 а.с.18-19).

Крім того, 31.10.2019р. та 19.11.2019р. начальником ТУ ССО у Харківській області було затверджено розклад занять з курсу первинної підготовки зі співробітниками, яких вперше призначено на посади середнього та молодшого складу ТУ з 11.11.2019р. по 15.11.2019р. та з 25.11.2019р. по 29.11.2019р. відповідно (т.1 а.с.238-245). Цими розкладами передбачено проведення, у тому числі, лекцій з правової підготовки.

Згідно з довідкою від 26.02.2021р. №51-30/207/21 за підписом заступника начальника ТУ ОСОБА_7 під час проходження служби у ТУ ССО у Харківській області начальник юридичної служби ОСОБА_1 залучався відповідно до затверджених начальником ТУ розкладів занять з курсу первинної професійної підготовки від 31.10.2019р. та 19.11.2019р. для проведення занять зі співробітниками, яких вперше призначено на посади середнього та молодшого складу ТУ, а саме, у формі лекцій з правової підготовки: 12.11.2019р. з 12.00год. до 13.20год., 14.11.2019р. з 09.00год. до 10.20год., 15.11.2019р. з 12.00год. до 13.20год., 28.11.2019р. з 09.00год. до 10.20 год., 29.11.2019р. з 09.00год до 10.20год., з 10.30 год. до 11.50год. та з 12.00 год. до 13.20 год. (т.1 а.с.235-237).

Крім того, згідно з довідкою від 26.02.2021р. №51-30/208/21 за підписом заступника начальника ТУ ОСОБА_7 під час проходження служби у ТУ позивач залучався до здійснення перевірок відповідно до затверджених начальником ТУ графіків здійснення перевірок співробітниками ТУ ССо у Харківській області на кожний місяць, а також плану-завдання, на загальний час 04 години 30 хвилин (з них на денних перевірках 1 година 20 хвилин, на нічних 3 години 10 хвилин), у тому числі:

-23.11.2019р. - гласна денна перевірка у Харківському апеляційному суді (з 11.00 год. до 11.20год.) та Комінтернівському районному суді (з 11.20год. до 11.30год.),

-29.11.2019р. гласна денна перевірка у Харківському апеляційному суді (з 14.10год. до 14.20год.) та Комінтернівському районному суді (з 16.15год. до 16.25год.);

-13.12.2019р. гласна нічна перевірка у Господарському суді Харківської області (з 00.35год. до 00.45год.), Харківському окружному адміністративному суді (з 01.00год. до 01.10год.), Господарських судах Донецької та Луганському областей (з 01.10год. до 01.30год.), Східному апеляційному господарському суді (з 01.30год. до 01.40год.), Другому апеляційному адміністративному суді (з 01.40год. до 01.50год.), Харківському апеляційному суді (з 02.00год. до 02.10год.), Червонозаводському районному суді (з 02.10год. до 02.20год.), Комінтернівському районному суді (з 02.30год. до 02.40год.);

-17.12.2019р. гласна нічна перевірка у Харківському апеляційному суді (з 01.00год. до 01.10год.), Комінтернівському районному суді (з 01.10год. до 01.20год.), Червонозаводському районному суді (з 01.25год. до 01.35 год.), Господарському суді Харківської області (з 01.35год. до 01.45год.), Харківському окружному адміністративному суді (з 02.00год. до 02.10год.), Другому апеляційному адміністративному суді (з 02.10год. до 02.20год.), Східному апеляційному господарському суді (з 02.30год. до 02.40год.);

-- 06.01.2020р. гласна нічна перевірка під час посиленого варіанту несення служби у Червонозаводському районному суді (з04.40год. до 04.50год.), Господарському суді Харківської області (з 05.30год. до 05.40год.), Харківському окружному адміністративному суді (з 05.50год. до 05.50год.), Східному апеляційному господарському суді (з06.00год до 06.10год.), Господарських судах Донецької та Луганської областей (з 06.15год. до 06.25год.), Другому апеляційному адміністративному суді (з 06.30год. до 06.50год.), Харківському апеляційному суді (з 07.30год. до 07.40год.), Комінтернівському районному суді (з 22.10год. до 22.30год.) (т.2 а.с.16-17).

Наказом Голови Служби судової охорони від 23.12.2019р. №273 було затверджено Тимчасову інструкцію з фізичної підготовки Служби судової охорони (т.1 а.с.246).

Наказом начальника ТУ ССО у Харківській області від 24.12.2019р. №117 «Про організацію професійної підготовки співробітників територіального управління у першому півріччі 2020 року» було, зокрема, визначено головні завдання професійного навчання, серед яких: підготовка кваліфікованих кадрів, вивчення нормативно-правових актів, набуття співробітниками знань, умінь та спеціальних навичок для успішного виконання службових завдань та їх удосконалення; навчання прийомам та способам забезпечення професійної та особистої безпеки під час виконання службових обов`язків; забезпечення прав людини та громадянина під час виконання співробітниками службових обов`язків. Цим наказом було визначено основні форми службової підготовки: самостійне навчання, навчальні збори, теоретичні і практичні заняття. Крім того, цим наказом було доручено начальнику відділу з професійної підготовки та підвищення кваліфікації ТУ планування та проведення занять з фізичної підготовки зі співробітниками ТУ в часи спортивної роботи та у вільний від виконання службових обов`язків час відповідно до вищевказаного наказу Голови ССО від 23.12.2019р. №273 (т.1 а.с.247-250).

Крім того, наказом начальника ТУ ССО у Харківській області від 23.08.2019р. №3 було затверджено та введено в дію розпорядок дня ТУ на 2019 рік, а наказом від 20.01.2020р. №3 на 2020 рік (т.2 а.с.1-4). В цих розпорядках передбачено, крім іншого, час для фізичної підготовки.

При цьому будь-яких доказів на спростування доводів представника відповідача про те, що позивач не залучався до занять з фізичної підготовки та спортивних змагань, суду не надано.

10.02.2020р. позивач подав рапорт на ім`я начальника ТУ ССО у Харківській області Марущенка А.А. з проханням забезпечити надання йому можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності чи непридатності до служби у зв`язку з тим, що на початку січня 2020 року у нього різко погіршився стан здоров`я, стан хвороби прогресує, загострюється, і він фактично місяць безперервно перебуває на лікарняному (т.2 а.с.48).

24.02.2020р. позивач подав рапорт на ім`я начальника ТУ ССО у Харківській області Марущенка А.А. про те, що він був позбавлений можливості пройти медичний огляд військово-лікарською комісією у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, оскільки посадові особи цього центру відмовили йому, посилаючись на те, що відповідним договором між центром та ТУ ССО у Харківській області не передбачено проведення медичного огляду діючих співробітників ТУ ССО у Харківській області, а також складання за його наслідками свідоцтва про хворобу, постанови військово-лікарської комісії щодо ступеню придатності до військової служби (т.2 а.с.49),

Суд не приймає до уваги копію доповідної записки провідного інспектора медичної служби ТУ ССО у Харківській області С.Ворожбита від 25.02.2020р. (т.2 а.с.98) про роз`яснення позивачу порядку проходження обстеження для підтвердження встановлених йому діагнозів, в умовах стаціонару ВМКЦ ПнР ЗСУ, за результатами якого буде винесене рішення ВЛК. Так, цей документ не містить відомостей на підтвердження наявності чи відсутності факту відмови позивачу проводити обстеження Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону його посадовими (службовими) особами.

Проте, і позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених у його вищевказаному рапорті від 24.02.2020р., а також на підтвердження наявності вини відповідача у цих обставинах.

В той же час, як вбачається з копії договору №1-20, який був укладений 28.01.2020р. між Військово-медичним Клінічним центром Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) та Відповідачем, зазначений медичний заклад зобов`язується виконувати амбулаторне обстеження та лікування пацієнтів одразу після прибуття пацієнтів замовника (відповідача у цій справі), надавати консультаційну допомогу пацієнтам замовника; забезпечувати прийом, розміщення, медичне обслуговування хворих замовника, які направляється на стаціонарне лікування на загальних умовах; при виконанні обстеження і лікування хворих складати у подробицях епікриз. В свою чергу, центр має право відмовити у наданні послуг у випадку виявлення у пацієнта під час обстеження патології, лікування якої не входить до визначеного у ліцензії центру переліку дозволених видів лікування або виявлення під час обстеження протипоказань до запропонованих методів лікування, а також у випадку, якщо не сплачено попередньо надані послуги, якщо цим не буде завдано шкоди здоров`ю (т.2 а.с.91-93).

Отже, що стосується тієї обставини, що, як стверджує позивач, йому було відмовлено у проведенні обстеження у вищевказаному центрі, суд позбавлений можливості зробити однозначні висновки щодо наявності такого факту, а також причин відмови, якщо такий факт мав місце, та чи була вина відповідача у цьому.

Згідно з копією виписки №175 із медичної карти стаціонарного хворого, яка видана КЗОЗ «Мереф`янська центральна районна лікарні», позивач стаціонарно лікувався у вказаному медичному закладі з 11.01.2020р. по 23.01.2020р.; повний діагноз: вертеброгенна попереково-грижова компресійно-ішемічна радикулопатія зі стійким вираженим больовим синдромом, помірним парезом правої стопи, порушенням акту ходи; дисцикуляторна (гіпертонічна) енцефалопатія 1 ст. з вегето-судинними парокзизмами, лікворно-гіпертензійним, астенічним синдромами; гіпертонічна хвороба 2 ст., 2 ст., ризик 3 (т.1 а.с.63-64).

Крім того, як вбачається з копії виписки №761 із медичної карти стаціонарного хворого, яка видана КЗОЗ «Мереф`янська центральна районна лікарні», позивач стаціонарно лікувався у вказаному медичному закладі з 07.02.2020р. по 19.02.2020р.; повний діагноз: вертеброгенна попереково-грижова компресійно-ішемічна радикулопатія зі стійким вираженим больовим синдромом, помірним парезом правої стопи, порушенням акту ходи; дисцикуляторна (гіпертонічна) енцефалопатія 1 ст. з вегето-судинними парокзизмами, лікворно-гіпертензійним, астенічним синдромами; гіпертонічна хвороба 2 ст., 2 ст., ризик 3; остеохондроз поперекового відділу хребта, грижа диску L5-S1 (т.1 а.с.65-66).

Також в матеріалах справи містяться консультативні висновки Інституту патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Сітенка Академії медичних наук України від 30.01.2020р. №839799 та лікаря-нейрохірурга Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України» Лемонджава З.М. від 05.02.2020р. (т.1 а.с.67,68-69).

Так, згідно з висновком від 30.01.2020р. №839799, який було видано 30.01.2020р. лікарем Інституту патології хребта та суглобів ім.проф.М.І.Сітенка, позивачу встановлено заключний діагноз: остеохондроз поперекового відділу хребта L5-S1 з компресійним корінцевим синдромом L5-S1 зправа; стійкий виражений больовий і м`язово-тонусний синдром. Помірний парез правої стопи, порушення акту ходи (т.1. а.с.67).

У наданому позивачу лікарем-нейрохірургом Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України» Лемонджава З.М. від 05.02.2020р. зазначено наступний діагноз позивача: поширюваний остеохондроз хребта з переважними ураженнями поперекового відділу; грижа диску L5-S1; ускладнений стенозом хребтового каналу з помірним парезом правої стопи, порушенням функції тазових органів (т.1 а.с.68-69).

28.02.2020р. позивач подав рапорт на ім`я начальника ТУ ССО у Харківській області полковника Служби судової охорони Марущенка А.А., в якому просив на підставі ст.2 ч.2 Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони звільнити його зі служби через хворобу (за станом здоров`я), яка унеможливлює подальше проходження ним служби (т.1 а.с.55-56, т.2 а.с.13-14).

У рапорті зазначено, що наявність у позивача хвороби підтверджується виписками із медичних карт стаціонарного хворого №175 від 23.01.2020р. та №176 від 19.02.2020р., які видані КЗОЗ «Мереф`янська центральна районна лікарня», консультативними висновками Інституту патології хребта та суглобів ім.проф.Сітенка НАМН України №839799 від 30.01.2020р. та ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» від 05.02.2020р. Непридатність до служби за станом здоров`я підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 28.02.2020р. №512.

У зазначеній довідці військово-лікарської комісії №512, яка була видана 28.02.2020р. Київським районним військовим комісаріатом м.Харкова, зазначено діагноз позивача за результатами медичного огляду ВЛК №38 від 28.02.2020р.: гіпертонічна хвороба 2 ст. СН-0 ст. (т.1 а.с.70).

Також у вищевказаному рапорті від 28.02.2020р. позивач просив здійснити йому виплати грошової компенсації за невикористану чергову відпустку, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби через хворобу (за станом здоров`я) у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Також позивач просив надати вказівки відповідним підрозділам ТУ видати йому на руки відповідний пакет документів для оформлення одного з видів пенсії, що передбачений Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

03.03.2020р. відповідач отримав рапорт позивача від 02.03.2020р., яким він конкретизував вимоги поданого рапорту від 28.02.2020р., а саме: звільнити його 04.03.2020р. та в день звільнення в числі інших, зазначених у рапорті від 28.02.2020р. виплат, здійснити виплату грошової компенсації за невикористану частину, 5 діб, додаткової соціальної відпустки працівникам, які мають дітей тривалістю 10 календарних днів, а також надати розгорнуту довідку про нараховані та виплачені грошові суми у зв`язку з його звільненням (т.1 а.с.58, 59, т.2 а.с.15).

На примірнику вищевказаного рапорту позивача від 02.03.2020р., який наданий відповідачем (т.2.а.с.15) міститься рукописний текст наприкінці: «підпис та вимоги цього рапорту підтверджую». Цей рукописний текст підписаний позивачем та датований 02.03.2020р.

Та обставина, що вказаний рапорт позивача від 02.03.2020р. відповідач отримав лише 03.03.2020р., підтверджується копією накладної №S003215623 про отримання відправлення, направленого позивачем засобами кур`єрського зв`язку на адресу відповідача (т.1 а.с.59).

При цьому представник позивача у судовому засіданні визнала ту обставину, що первинно рапорт позивача від 02.03.2020р. був підписаний за допомогою факсимільного підпису, а потім позивач зробив рукописний допис.

Проте, той факт, що рапорт позивача від 02.03.2020р. був отриманий відповідачем лише 03.03.2020р. спростовує доводи сторони позивача, що вищевказаний рукописний допис на ньому позивач зробив теж 02.03.2020р.

Лише у рапорті від 05.03.2020р. на ім`я т.в.о. начальника ТУ ССО у Харківській області Волобуєва О.В. позивач зазначив, що ним прийнято рішення продовжити лікування за кордоном в ізраїльській медичній клініці (т.2 а.с.52, 53).

Наказом №43о/с від 06.03.2020р. по особовому складу ТУ ССО у Харківській області позивача було звільнено зі служби з 06.03.2020р., встановивлено премію за березень 2020 року у розмірі 70% від посадового окладу, з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за 2020 рік у кількості 5 діб та за невикористану частину відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки» за 2020 рік (як батьку дітей, який виховує їх без матері) у кількості 6 діб,- на підставі рапорту позивача від 28.02.2020 та довідки військово-лікарської комісії Київського районного військового комісаріату м.Харкова від 28.02.2020 №512 (т.1 а.с.54, т.2 а.с.12).

Листом від 16.03.2020р. №51-5/256/20 за підписом т.в.о. начальника ТУ ССО у Харківській області О.Волобуєва на адвокатський запит адвоката І.Абдуллаєвої-Мартіросян від 10.03.2020р. було надано, зокрема, відповідь, що жодним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність ССО, не передбачено виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно її співробітникам. Також цим листом надано відповідь про те, що позивач у зв`язку зі звільненням зі служби в Службі безпеки України на підставі наказу від 31.02.2007р. №547-ос набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яке передбачене абзацем 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 в редакції на день звільнення позивача. Тому, оскільки позивач при попередньому звільненні з СБУ набув право на отримання такої допомоги (саме за останнім місцем служби) та через невідпрацьований повний календарний рік служби у ССО, одноразова допомога за останнім місцем служби не вплачується, що відповідає положенням п.10 вищевказаної постанови у чинній редакції. Також, як зазначається у цьому листі, до нього додаються довідки про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення позивачу у зв`язку з його звільненням зі служби та копії послужного списку (т.1 а.с.60-62).

Як вбачається з копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №522569, який був проведений 23.07.2020р., позивачу встановлено третю групу інвалідності з 07.07.2020р. за загальним захворюванням нас строк до 01.08.2021р. з датою чергового переогляду 07.07.2021р. Протипоказана робота з тривалим вимушеним положенням хребта, на висоті, біля вогню, рухомих механізмів, в нічні зміни. Рекомендовано стаціонарне лікування в неврологічному відділенні (т.1 а.с.80).

26.08.2020р. позивачу було видане пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 (серії НОМЕР_5 ) по інвалідності 3 групи, за загальним захворюванням, терміном дії до 31.07.2021р. (т.1 а.с.81).

У висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №372-2020 за результатами судово-медичного обстеження по медичній документації позивача, яке було проведене з 18.04.2020р. по 28.05.2020р., спеціаліст у галузі судової медицини ОСОБА_8 на підставі наданої медичної документації, з урахуванням консультації лікаря-нейрохірурга та рентгенолога, прийшов до висновку, що у позивача мали місце наступні хворобливі стани: вертеброгенна попереково-грижова компресійно-ішемічна радикулопатія зі стійким вираженим больовим синдромом, помірним парезом правої стопи, порушенням акту ходи. Дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. гіпертонічна з лікворно-гіпертензійним синдромом, вегето-судинними пароксизмами, астено-невротичним синдромом. Гіпертонічна хвороба 2 ст. на тлі поширеного остеохондрозу, протрузією міжхребцевих дисків до 4 мм та міжхребцевої грижи до 5мм (т.1 а.с.74-79).

Також у висновку зазначено наступне:

- вищевказане захворювання (хворобливий стан) відноситься до поліетіологічного процесу, тобто такий, що виникає внаслідок сукупної, а іноді і одночасної дії багатьох різноманітних причин, якими є особливості вікової групи, спадковість, стать, спосіб життя, характер харчування, психосоціальні чинники та інше. Не виключений також вплив факторів зовнішнього середовища зміни клімату, погодних умов тощо. Враховуючи викладене, достеменно судити про період виникнення цього захворювання не є можливим;

- однак, враховуючи факт того, що у наданій медичній документації не відображено попередніх звернень до лікарських установ з приводу даного захворювання, а згідно наданої ксерокопії відповіді на запит із КНП ЦПМД №2 Харківського району «Радченко Б.Є… на обліку в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини селище Пісочин не знаходиться. Декларації з лікарем не має, за медичною допомогою за останні три роки не звертався», первинний факт відображення загострення хвороби, що відбулося 11.01.2020р. згідно виписки №175 із медичної карти стаціонарного хворого Мереф`янської ЦРЛ, що співпадає з періодом проходження служби (а саме із 07.11.2019 до 06.03.2020р.);

- враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що зазначені укладення дійсно могли виникнути в період проходження служби на тлі перевантажень, як фізичних так й психоемоційних.

Крім того, 09.09.2020р. Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України було видано Висновок експертного дослідження №23-2/6, яке було проведено судовим експертом групи мистецтвознавчих та психологічних досліджень лабораторних досліджень у сфері інформаційних технологій Київського НДЕКЦ МВС Усатовою Т.В. на підставі заяви позивача про призначення психологічного дослідження стосовно завданої моральної шкоди (т.1 а.с.84-125).

За результатами вищевказаного експертного дослідження судовий експерт ОСОБА_9 дійшла наступних висновків:

-враховуючи обставини справи та індивідуально психологічні особливості, ОСОБА_1 завдано психічних страждань (моральної шкоди) ситуацією, що досліджується, а саме порушення трудових прав та підірване здоров`я під час роботи у Службі судової охорони в Харківській області;

-за результатами психологічного аналізу матеріалів, наданих на дослідження, інформації, повідомленої ОСОБА_1 , та результату психологічних вимірів причиною погіршення психологічного стану здоров`я і значні зміни емоційного стану підекспертного відбулися під час роботи у Службі судової охорони в Харківській області, а також після порушення трудових прав, внаслідок чого у ОСОБА_1 є проблеми з порушенням сну, втомлюваністю, проблеми з тиском та проблеми в структурі кардіології та неврології, що виразилося у тому, що підекспертний отримав ІІІ групу інвалідності, можна констатувати наявність причинно-наслідкового зв`язку;

-можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання ОСОБА_1 відповідно до формули знаходиться в діапазоні від 0 до 18 мінімальних заробітних плат та залежить від провини та ступеню відповідальності особи, що заподіяла шкоду. Рішення щодо визначення грошового розміру компенсації завданих ОСОБА_1 моральних страждань є прерогативою суду.

Отже, предмет цього цивільно-правового спору це правові відносини між позивачем та відповідачем з приводу наявності чи відсутності моральної шкоди, заподіяної позивачу під час проходження ним служби на посаді начальника юридичної служби Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області.

У своєму позові позивач стверджує, що відповідач не створив належних та безпечних умов праці для нього, внаслідок чого відбулося порушення трудових прав позивача, погіршення стану його здоров`я, що спричинило йому моральну шкоду.

В той же час, в обґрунтування свого позову позивач не посилається на положення статті 1168 ЦК України, яке регулює правовідносини у сфері відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.

Правовими підставами заявленого позову позивач зазначає норми статті 23 та статті 1167 Цивільного кодексу України.

Так, частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

В свою чергу, положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Таким чином, до предмету доказування у цій справі входять наступні обставини:

-наявність моральної шкоди у позивача та її розмір,

-протиправність та винність діяння (дій та/або бездіяльності) заподіювача шкоди,

-причинно-наслідковий зв`язок між протиправним винним діянням (діями та/або бездіяльністю) заподіювача шкоди та негативними наслідками для позивача у вигляді спричиненої йому моральної шкоди.

В той же час, під час розгляду справи не було доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами протиправності дій чи бездіяльності відповідача та наслідково-причинного зв`язку між діями, бездіяльністю відповідача та моральними й фізичними стражданнями позивача у зв`язку з порушеннями його трудових прав, про які він стверджував, а також погіршенням стану його здоров`я.

В судовому засіданні не було встановлено самого факту порушення трудових прав позивача відповідачем. Так, не доведено, що за час проходження служби з 07.11.2019р. по 06.03.2020р. на посаді начальника юридичної служби ТУ ССО у Харківській області, за який позивачем було фактично відпрацьовано 1 місяць 29 днів, відповідачем (його працівниками, посадовими чи службовими особами) було вчинено протиправні дії чи допущено протиправну бездіяльність, які призвели до негативних наслідків у виді порушення його трудових прав та до погіршенням стану здоров`я.

Достатніх та достовірних доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

Що стосується вищевказаних висновків експертних досліджень №372-2020 та №23-2/6, то за правилами статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, оцінюючи вищевказані висновки у сукупності з іншими доказами у справі, суд приходить до наступних висновків.

У висновку експертного дослідження від 09.09.2020р. №23-2/6, яке було проведено судовому експерту групи мистецтвознавчих та психологічних досліджень лабораторних досліджень у сфері інформаційних технологій Київського НДЕКЦ МВС Усатовою Т.В., експерт робить висновки про заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок обставин, деякі з яких не входять до тих, з якими позивач пов`язує предмет цього позову (неправомірна поведінка співробітників ТУ по відношенню до позивача вже після його звільнення, у тому числі, ненадання відповідачем відповіді на запит позивача, відмову співробітників ССО у доступі позивача як адвоката до приміщення суду тощо). Виокремити чи розділити ці обставини в контексті наданого висновку неможливо.

Експерт ОСОБА_10 зробила висновки на припущеннях, оскільки на час проведення експертного дослідження жодним судовим рішенням не було встановлено порушення трудових прав позивача, а також протиправної поведінки відповідача стосовно позивача під час проходження ним служби у ТУ ССО у Харківській області.

Крім того, незрозуміло, наскільки вплинули на висновки експерта відомості, що зазначені у характеристиках, наданих позивачу Адвокатським бюро «Доктора філософії, професора Радченка Б.Є,» та Адвокатським об`єднанням «Конфідєнс», в яких, окрім опису особистісних рис позивача як людини та як професіонала, містяться оціночні судження щодо психо-емоційних наслідків певних подій, частина з яких відноситься до предмету цього позову, для позивача. З тексту висновку не вбачається, ким ці характеристики підписані (самим позивачем, який є зацікавленою у певному правовому результаті особою, або кимось з його колег).

Такі ж судження щодо емоційних наслідків певних подій, частина з яких відноситься до предмету цього позову, для позивача містяться у характеристиках, виданих 12.08.2020р. членом громадської організації «Геральда» ОСОБА_11 та ЮК Київського району м.Харкова.

При цьому тексти цих характеристиках у зазначеній частині є ідентичними. Це викликає розумні сумніви у об`єктивності викладених у них особистісних оцінок позивача.

Крім того, як зазначено у висновку №23-2/6, під час бесіди з експертом позивач, зокрема, повідомив, що його дуже обурювало, що працівники ССО відносили себе до правоохоронних органів, хоча насправді по закону вони відносяться до судової гілки влади; також мали місце ще деякі скандальні моменти, які вибивали з колії позивача як компетентного та справедливого юриста; після декількох неприємних та неправомірних ситуацій життя позивача кардинально змінилося; на ґрунті всіх ситуацій і непорозумінь у суб`єктивному відображенні позивача погіршився стан здоров`я відбувалися зміни артеріального тиску (підвищувався та понижувався тиск, декілька разів позивач покидав місце роботи в кареті швидкої допомоги; в деякі періоди служби лікувався на стаціонарі та на амбулаторному лікуванні в напрямках кардіології та неврології.

При цьому у висновку не міститься інформації, у чому конкретно та за яких обставин полягали ці «скандальні моменти» та «декілька неприємних та неправомірних ситуацій».

Немає доказів на підтвердження того, що, як зазначено у висновку, декілька разів позивач покидав місце роботи в кареті швидкої допомоги.

Будь-яких інших джерел, окрім пояснень самого позивача, з яких експерт могла б отримати об`єктивну інформацію щодо стверджуваних позивачем фактів, висновок не містить.

Також у висновку 23-2/6 (в частині «Дослідження») зазначено, що позивач повідомив експерту, що написав рапорт на звільнення 28.02.2020р., уточнив його 02.03.2020р. з проханням, щоб його звільнили 04.03.2020р. для того, щоб він мав змогу поїхати лікуватися до Ізраїлю.

Проте це твердження не відповідає дійсності, оскільки у рапорті позивача від 02.03.2020р. про такі обставини не зазначено.

У висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №372-2020 за результатами судово-медичного обстеження по медичній документації позивача, проведене з 18.04.2020р. по 28.05.2020р., зазначено, що на дослідження позивачем було надано, зокрема, ксерокопію висновку нейрохірурга вищої категорії м.н.с. ОСОБА_12 із Інституту неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України, з якої відомо, що зі слів позивача він хворіє біля п`яти років, лікується неодноразово у невролога.

Що стосується доводів позивача, що відповідачем було недостовірно розшифровано вищевказаний висновок Інституту неврології, психіатрії та наркології НАМН України через нерозбірливий почерк нейрохірурга ОСОБА_12 , то дійсно у наявній в матеріалах справи (т.1 а.с.68) копії цього документу, який оформлено рукописним способом, незрозбірливо зазначено строк, протягом якого пацієнт хворіє з його слів. Разом з тим, у висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №372-2020 міститься інформація про вищевказаний документ, наданий фахівцю на дослідження, та про те, що у цьому документі зазначено, що позивач, з його слів, хворіє 5 років та неодноразово лікується у невролога. При цьому, як вбачається з висновку, ті частини тексту документів, що були надані позивачем, які фахівець з питань судово-медичної експертизи не зміг розібрати, у висновку заміщенні позначкою «три крапки».

У висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №372-2020 зазначено, що «достеменно судити про період виникнення цього захворювання не є можливим».

Висновок ж фахівця з питань судово-медичної експертизи про те, що зазначені ускладнення дійсно могли виникнути в період проходження служби на тлі перевантажень, як фізичних та й психо-емоційних, є лише припущення. Більш того, у висновку немає жодних даних ані щодо таких перевантажень позивача, ані щодо його робочого графіку, обсягу фактично виконаної ним роботи, а також відомостей про інші чинники, які б свідчили про фізичні та/або психо-емоційні навантаження позивача під час проходження служби у ТУ ССО у Харківській області.

Матеріали справи також не містять таких доказів.

При цьому, таке припущення фахівець зробив лише з того факту, що у наданій йому документації не відображено попередніх звернень до лікарських установ, а також оскільки позивач не звертався за лікарською допомогою до КНП ЦПМД №2 Харківського району, не перебуває на обліку у Амбулаторії загальної практики сімейної медицини селище Пісочин та не звертався за медичною допомогою за останні три роки. Разом з тим, як вбачається з копії паспорту позивача, він був зареєстрований у смт Пісочин Харківського району Харківської області з 28.10.2015р., а з 20.09.2017р. має зареєстроване місце проживання у м.Ірпінь Київської області (т.1 а.с.16).

Що стосується дослідженого під час розгляду справи аудіозапису розмови, яку надав позивач та про яку стверджує, що вона відбувалася між ним та начальником ТУ ССО у Харківській області до того часу, які він був прийнятий на службу, то суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивач стверджує, що вищевказану розмова відбувалася з приводу того, що на нього чинився психологічний тиск однією з осіб з числа керівництва ССО ще до того, як він був призначений на посаду.

Проте, в судовому засіданні не встановлено достовірно факт належності голосів тим особам, про яких заявляє позивач. Представник відповідача не визнавала тієї обставини, що ці голоси належать вищевказаним особам, як і обставини, що ця розмова дійсно відбувалася.

Інших доказів, які б однозначно встановили достовірність вищевказаного аудіозапису як доказу, суду не надано.

Більш того, навіть якщо ця розмова дійсно відбувалася між позивачем та ОСОБА_13 , вона не доводить факту порушення прав позивача, оскільки особа співрозмовник позивача поводить себе коректно та у рамках закону. А заяви позивача про нібито психологічний тиск на нього з боку іншої особи нічим не підтверджуються.

Таким чином, під час розгляду справи не доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами протиправності дій чи бездіяльності відповідача, його вини, у тому числі, факту порушення трудових прав позивача, та наслідково-причинного зв`язку між такими винними протиправними діями чи бездіяльністю та негативними наслідками у вигляді моральної шкоди позивачу.

В судовому засіданні не доведено, що за час проходження служби на посаді начальника юридичної служби ТУ ССО у Харківській області за період з 07.11.2019р. по 06.03.2020р., за який позивачем було фактично відпрацьовано 1 місяць 29 днів,відповідачем (його працівниками, посадовими чи службовими особами) було вчинено дії чи допущено бездіяльність, які б порушували трудові права позивача та призвели до негативних наслідків у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я.

Отже, матеріали справи не містять допустимих, достовірних, належних, достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що під час проходження позивачем конкурсу на посаду начальника юридичного управління ТУ ССО в Харківській області та під час проходження ним служби на цій посаді відповідач вчиняв стосовно нього якісь протиправні дії чи допускав протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим міг погіршитися стан здоров`я позивача та що могло стати причиною його моральних страждань.

Інші документи, надані позивачем, (зокрема, копії його звернень до органів державної влади, уповноважених з прав людини, органів адвокатського самоврядування та відповіді на них, скарги позивача на дії співробітників ТУ після його звільнення) не відповідають вимогам принципу належності згідно з ст.77 ЦПК України, оскільки не відносяться до предмету спору, а, отже, і до предмету доказування у цій справі.

Щодо факту притягнення співробітників відповідача до дисциплінарної відповідальності за порушення прав позивача за наслідками службового розслідування, то з наданої копії листа Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 22.05.2020р., в якому зазначено про вищевказаний факт (т.2 а.с.55-56), неможливо достовірно встановити належність цього документу до предмету доказування у цій справі.

Що стосується негативних наслідків (моральної шкоди) у зв`язку з несвоєчасністю звільнення позивача та невиплати йому певних грошових сум при звільненні, то сторонами у цій справі було підтверджено, що Київський окружний адміністративний суд своїм рішенням відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ТУ ССО в Харківській області у справі №320/2939/20 про неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного звільнення та невиплати одноразової грошової допомоги при звільнення зі служби через хворобу (за станом здоров`я) в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Тобто на цей час немає судового рішення, яке набрало законної сили, та яке підтверджує незаконність вищевказаних дій відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10-13,17, 258-259, 263-265 ЦПК України,-
ухвалив:
Відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області про відшкодування моральної шкоди.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області (ідентифікаційний код 43181818, м.Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36).
Повний текст рішення складено 29.06.2021 року.
Суддя І.С. Блага