справа № 631/1359/15-ц
провадження № 2/631/1/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви та зустрічної позовної заяви без розгляду

30 червня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,

відповідача за первісним позовом та

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним

позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 2 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства «Приватбанк» Сафір Федір Олегович, який діяв на підставі довіреності № 3913-О від 25 жовтня 2012 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № НАЕ2А055920002 від 07 грудня 2007 року у розмірі 63618.80 доларів США, що складає 1338539 гривень 55 копійок та судові витрати по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2015 року головуючим суддею визначено суддю Покальчука Ю. М.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року, постановленою під головуванням судді Покальчука Ю. М. відкрито провадження у справі.

22 лютого 2016 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просить визнати кредитний договір № НАЕ2А055920002 від 07 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» недійсним.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 24 жовтня 2016 року за № 239 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2016 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т. М., у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_3 відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VІІІ «Про звільнення суддів».

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року вказана справа прийнята до провадження суддею Трояновською Т. М.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 листопада 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 31 серпня 2017 року за № 575 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2017 року, справу передано до розгляду судді Мащенко С. В., у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді Трояновської Т. М. відповідно до Указу Президента України від 23 січня 2012 року № 29/2012 «Про призначення суддів».

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року вказана справа прийнята до провадження суддею Мащенко С. В.

Строк відрядження судді Мащенко С. В. закінчився 06 серпня 2018 року, цивільна справа по суті не розглянута.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 18 вересня 2018 року за № 881 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2018 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т. М.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодексу України викладено у новій редакції.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку із зміною складу суду, ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Трояновською Т. М. та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 червня 2019 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, що було призначене на 30 червня 2021 року, уповноважений представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином у відповідності до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, отримане банком 11 червня 2021 року, а також довідкою про доставлення електронного листа від 04 червня 2021 року. Про причини своєї неявки суд не повідомили, ніяких клопотань на адресу суду не направляли, у тому числі щодо розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник, у судовому засіданні звернулися до суду з клопотанням про залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з неодноразовою неявкою представника позивача, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у судові засідання. Також відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 вважав за можливе залишити без розгляду його зустрічні позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсними, про що подав відповідне письмове клопотання, яке було зареєстроване за вхідним № 3624/21-вх від 30 червня 2021 року.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про залишення позовних заяв за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним без розгляду, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно з положеннями частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» неодноразово, належним чином повідомлялись судом про місце і час розгляду справи, за адресою, що вказана у позовній заяві. Так, судова повістка про виклик у судове засідання на 16 січня 2020 року була отримана представником банку 17 грудня 2019 року, судова повістка про виклик у судове засідання на 10 лютого 2020 року була отримана 24 січня 2020 року, судова повістка про виклик у судове засідання на 01 квітня 2020 року була отримана позивачем 20 лютого 2020 року, судова повістка про виклик у судове засідання на 11 червня 2020 року була представником банку 02 червня 2020 року, судова повістка про виклику у судове засідання на 14 вересня 2020 року отримана 27 липня 2020 року, судова повістка про виклику у судове засідання на 12 жовтня 2020 року отримана 23 вересня 2020 року, судова повістка про виклику у судове засідання на 30 листопада 2020 року отримана позивачем 18 листопада 2020 року, судова повістка про виклику у судове засідання на 02 лютого 2021 року отримана представником банку 06 січня 2021 року, судова повістка про виклику у судове засідання на 15 квітня 2021 року отримана позивачем 01 березня 2021 року, судова повістка про виклику у судове засідання на 04 червня 2021 року отримана позивачем 17 травня 2021 року, також судова повістка про виклику у судове засідання на 30 червня 2021 року була отримана представником банку 11 червня 2021 року, але жодного у судові засідання уповноважений представник Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв та ніяких клопотань на адресу суду, у тому числі щодо можливості розгляду справи за їх відсутності у відповідності до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, не направляли. Згідно приписів частини 1 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України позивач не повідомляв суд про зміну свого місцезнаходження, а також про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти або іншої аналогічної інформації під час провадження справи.

За правилами частини 1 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи Нововодолазьким районним судом Харківської області, неодноразово постановлялися ухвали, якими визнавалась явка представника позивача за первісним позов в судове засіданні обов`язковою.

Частинами 1 та 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Приписи частини 5 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачають обов`язок суду залишити позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача, який належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду, в судове засідання і, якщо від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Як вбачається з матеріалів справи заяв від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило.

Європейський суду з прав людини у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Практикою Європейського суду з прав людини також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Приписами частини 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Також суд враховує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19) та від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 (провадження №11-122заі20) про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Суд зауважує, що у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, положеннями статей 223, 257 Цивільного процесуального кодексу України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Наслідки, зазначені у пункті 3 частини 1 статті 257 Циільного процесуального кодексу України настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Як вже зазначалося, якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі№ 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

В даному випадку неявка сторони позивача за первісним позовом позбавили суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Зважаючи на викладене, в зв`язку з неодноразовою неявкою представника позивача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у судові засідання, суд на підставі статтей 223 та 257 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне залишити вимоги за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без розгляду.

Крім того, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 заявив клопотання, у якому просив суд зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, також залишити без розгляду.

З цього привод слід зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Приписами частини 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів рівною мірою стосується й права такої особи на залишення позовної заяви без розгляду.

Як визначено у пункті 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Проаналізувавши норми цивільного процесуального законодавства України суд виходить з того, що оскільки подати заяву про залишення позову без розгляду є правом позивача, який на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане позивачу право на подання заяви про залишення позову без розгляду не залежить від думки інших учасників справи.

Таким чином, вивчивши заяву позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_1 , про залишення позовної заяви без розгляду, суд вважає за можливе її задовольнити та залишити зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, без розгляду, оскільки розгляд справи по суті так й не розпочався.

Одночасно, суд вважає за необхідно роз`яснити сторонам, що відповідно до частини 2 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1 5, 7, 10 13, 19, 76 81, 128 131, 133, 137, 141, 211, 214, 223, 257, пунктом 1 частини 1 та частиною 5 статті 258, статтями 260, 261, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 1 статті 352, статтями 353, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про залишення позовних вимог за позовами задовольнити.

Позовні вимоги за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним залишити без розгляду,

Роз`яснити сторонам, що особа, позов, якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХШ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М.Трояновська