ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1181/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/3207/17 Категорія: Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року, ухваленого у складі судді Прилуцького В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про встановлення факту одержання травми на робочому місці таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання незаконним та скасування акту форми Н-5 про розслідування нещасного випадку, що не пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт форми Н-5 та форми Н-1 за фактом одержання травми, стягнення матеріальної та моральної шкоди, повний текст рішення складено 09 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до локомотивного депо ім. Т. Шевченка регіональної філії Одеської залізниці ПАТ «Українська залізниця» про встановлення факту одержання травми на робочому місці таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання незаконним та скасування акту форми Н-5 про розслідування нещасного випадку, що не пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт форми Н-5 та форми Н-1 за фактом одержання травми, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 06 травня 2015 року по 24 травня 2017 року він працював на посаді муляра 3 розряду у господарсько-побутовому цеху (№ 13) в «Локомотивному депо ім. Т.Шевченка» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

07 березня 2017 року під час перебування на робочому місці ним було одержано виробничу травму.

Наказом в.о. керівника РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 09 березня 2017 №66 Н/од «Про створення комісії з розслідування нещасного випадку» було утворено відповідну комісію. Внаслідок проведеного розслідування нещасного випадку комісією було складено акт за формою Н-5 від 23 березня 2017 року, та зроблено висновок про те, що нещасний випадок, який трапився з позивачем є таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Внаслідок оскарження до ГУ Держпраці у Київській області проведеного відповідачем розслідування нещасного випадку, контролюючим органом було видано припис, яким зобов`язано зокрема провести повторне розслідування нещасного випадку, скласти акти за формою Н- 5, затвердити акт за формою Н1.

На виконання припису директором РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Залізниця України» 21 червня 2017 року було видано наказ про створення комісії з повторного розслідування нещасного випадку № 173 н/од.

За результатами проведення повторного розслідування нещасного випадку, комісія повторно, всупереч вимог припису ГУ Держпраці у Київській області склала акт форми Н-5 про нещасний випадок який стався з позивачем 07 березня 2017 року та визнала його таким, що не пов`язаний із виробництвом.

Вважає, що зазначений акт форми Н-5 від 13 липня 2017 року повторного розслідування нещасного випадку є незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з охорони праці, оскільки обставини травмування, зазначені у ньому, не відповідають дійсним, а травма, одержана позивачем є такою, що пов`язана із виробництвом.

На виконання робіт на деревообробному верстаті позивача направив його безпосередній керівник ОСОБА_2 , водночас в акті зазначено, що останнім такі вказівки позивачу не надавалися.

Долучені до матеріалів розслідування пояснення працівників локомотивного депо є суперечливими.

Роботодавець незаконно не виконав вимоги розділу Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві щодо проведення спеціального розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 , оскільки отримана ним травма відноситься до категорії тяжких та підлягає спеціальному розслідуванню.

Повторне розслідування комісією нещасного випадку відбулося з порушенням строків, встановлених Порядком.

Комісія невірно трактувала положення Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року за № 1232, оскільки отримання травми в стані сп`яніння не визнається виробничою травмою лише за відсутності інших причин.

В порушення вимог ст.5 Закону України «Про охорону праці» при прийнятті на роботу позивачу жодних повідомлень про наявність на робочих місцях факторів, небезпечних для здоров`я, роботодавцем не надавалося.

Під час роботи комісії з розслідування нещасного випадку не враховано наявність наступних організаційних причин одержання позивачем травми, а саме: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці.

При проведенні розслідування випадку одержання позивачем виробничої травми, комісією умисно в акті Н-5 не зазначено технічні та організаційні причини настання виробничої травми, що навіть за доведеності факту сп`яніння не може вказувати на відсутність організаційних та технічних причин настання травмування таких як залучення до роботи працівників не за спеціальністю професією, порушення технологічного процесу.

Незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці полягає в тому, що ОСОБА_1 допущено до виконання робіт на деревообробному верстаті без проведення відповідного навчання та будь-яких інструктажів.

Твердження про стан алкогольного сп`яніння, наведене у акті Н-5 не підтверджене у визначеному порядку, що виключає можливість посилатися на такий факт як на встановлений.

Внаслідок одержання травми, позивачем було понесено значні витрати на лікування, які підлягають до відшкодування відповідачем.

В результаті травми, окрім значного фізичного болю ОСОБА_1 також зазнав значних моральних страждань.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року замінено первісного відповідача у справі з локомотивного депо ім. Т. Шевченка регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на ПАТ «Укрзалізниця» (т.1 а.с. 72).

У лютому 2018 року, у зв`язку зі зміною первісного відповідача на належного, позивачем було подано заяву про часткову зміну предмету позову, яка обґрунтована також тим, що йому стало відомо, що за результатами розгляду скарги ГУ Держпраці в Київській області повторно видано припис про проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 07 березня 2017 року.

На підставі зазначеного припису 17 листопада 2017 року РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» видано повторний наказ про проведення розслідування нещасного випадку та 4 грудня 2017 року повторно складено акт про розслідування нещасного випадку, що не пов`язаний з виробництвом форми Н-5.

На підставі викладеного, позивач остаточно просив суд визнати факт одержання позивачем травми на робочому місці в Локомотивному депо ім. Т. Шевченка регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» 07 березня 2017 року таким, що пов`язаний з виробництвом.

Визнати незаконним та скасувати акт форми Н - 5 від 04 грудня 2017 року повторного розслідування нещасного випадку, що стався 07 березня 2017 року у виробничому підрозділі Локомотивне депо ім. Т. Шевченка служби локомотивного депо регіональної філії ПАТ «Українська залізниця».

Зобов`язати ПАТ «Українська залізниця» скласти акт форми Н-5 та форми Н-1 за фактом одержання позивачем травми 07 березня 2017 року.

Стягнути з ПАТ «Українська залізниця» матеріальну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки в сумі 1016, 76 гривень.

Стягнути з ПАТ «Українська залізниця» 300 000 (триста тисяч) гривень компенсації моральної шкоди.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання замінено сторону по справі ПАТ «Українська залізниця» на належного відповідача АТ «Українська залізниця» (т.1 а.с. 226).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги належними та допустимими доказами, а тому у їх задоволенні слід відмовити через їх безпідставність та необґрунтованість.

Факт перебування ОСОБА_1 під час отримання ним травми, у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, тому комісією з розслідування нещасного випадку зроблено висновок, що нещасний випадок стався в наслідок алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його особистої необережності.

Не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються показами свідків доводи позивача про те, що він був допущений до виконання робіт без ознайомлення із посадовими обов`язками та проходження всіх необхідних інструктажів та навчань.

Оскільки, Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві визначено, що комісія має право на отримання пояснень від свідків та в ньому не зазначено, що ці дії повинні бути здійсненні саме під час засідання відповідної комісії, тому суд вважав, що члени комісії не порушили вимог Порядку та мали підстави для опитування свідків та відповідно включення їх пояснень до акту розслідування.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди є похідними від встановлення факту отримання травми на виробництві, а в цій частині позов до задоволення не підлягає, відповідно місцевий суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення шкоди також не підлягають до задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що твердження про стан алкогольно сп`яніння не підтверджене у визначеному законом порядку, тому не можна вважати такий факт як встановлений. Навіть за умови доведеності таких обставин стан алкогольно сп`яніння не є основною причиною отримання травми, що виключає можливість визнання факту отримання травми таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Місцевий суд не взяв до уваги обставини, які свідчать про наявність організаційних причин травмування скаржника.

Відповідач так і не надав витребувані судом оригінали документів, якими б було врегульовано посадові обов`язки, та обов`язки з охорони праці позивача, що свідчить про відсутність таких документів та неналежну організаційну роботу з охорони праці на підприємстві.

Судом не враховано, що при проведенні розслідування нещасного випадку комісією в акті не зазначено технічні та організаційні причини настання виробничої травми.

Встановлені судом обставини про те, що в день отримання травми позивачу було поставлено завдання з виконання робіт, пов`язаних із витягуванням цвяхів із фанери та її розмітки не підтверджені жодних доказом, що наявні в матеріалах справи. Водночас, наявні достатні підстави вважати, що апелянта як працівника відповідного відокремленого підрозділу на посаді муляра залучено до робіт, які не передбачені його робочою інструкцією.

Місцевий суд не врахував твердження скаржника про те, що під час відібрання пояснень ОСОБА_1 перебував під дією наркотичних засобів, які застосовувалися під час хірургічної операції, що підтверджується матеріалами медичної картки.

При вивченні тексту припису контролюючого органу, відповідно до самого додатку 10 у приписі, необхідно читати підкреслений текст, про що позивачем зазначалося у позовній заяві.

Роботодавцем незаконно не виконано вимоги розділу Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві щодо проведення спеціального розслідування за фактом травмування позивача.

Місцевий суд, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, помилково застосував виключно положення ст. 1167 ЦК України, оскільки існують також підстави, передбачені ст.ст. 1167 та 1187 ЦК України, для відшкодування шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» просило апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Вказує, що посилання позивача на неправильність оцінки доказів судом першої інстанції щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння і який на його думку не доведений, є необґрунтовані оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують такі обставини.

Зроблений комісією з розслідування нещасного випадку висновок, що нещасний випадок стався в наслідок алкогольного сп`яніння позивача та його особистої необережності є вірним.

Посилання позивача на висновок технічного інспектора з праці Шевченківського територіального комітету профспілки на Одеській залізниці Вавера Я.Г., в якому зазначено, що позивача було залучено до виконання робіт не за спеціальністю, є безпідставним, оскільки до даного висновку не було додано жодних відповідних доказів, які б підтверджували факт залучення скаржника до виконання робіт не за спеціальністю. Також, помилковими є доводи скаржника, що технічний інспектор профспілки є експертом, оскільки він таким не являється.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та заявки майстра ОСОБА_7 від 07 березня 2017 року на виготовлення підмостків з фанери для ремонту дизеля тепловозу ТЕП-70 підтверджується той факт, що позивачу під час ранкової наради майстром ОСОБА_2 завдання працювати на деревообробному станку не ставилось.

Посилання позивача на те, що не зважаючи на тривалий термін роботи йому не доведено коло його професійних обов`язків, а також те, що він був допущений до виконання робіт без ознайомлення із посадовими обов`язками, проходження всіх необхідних інструктажів та навчань є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються показами свідків.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що відповідачем не було надано до суду оригінал робочої інструкції муляра для огляду та відповідно це позбавило можливості встановити той факт, що підпис позивача там відсутній та вчинений іншою особою, оскільки такі твердження позивача не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами та не свідчать про підробку підпису позивача, чи його не ознайомлення із нею.

Приписом ГУ Держпраці в Київській області не скасовано акт Н-5 від 23 липня 2017 року, а лише запропоновано переглянути його положення та у разі наявних обставин видати акт форми Н -5 та Н-1.

Не відповідають дійсності доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що отримана ОСОБА_1 травма відноситься згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості до категорії тяжких, оскільки згідно відповіді Смілянської міської лікарні від 09 березня 2017 року, отримана позивачем травма згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості віднесено до категорії легкі.

Безпідставними є посилання позивача щодо відшкодування йому матеріальної шкоди, оскільки жодних неправомірних рішень, дій чи бездіяльності по відношенню до позивача відповідачем не вчинялося, а робота на комбінованому деревообробному верстаті не входила до обов`язків скаржника.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право, зокрема на належні, безпечні і здорові умови праці.

Стаття 153 КЗпП України визначає, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме копією трудової книжки, що ОСОБА_1 з 06 травня 2015 року по 24 травня 2017 року працював муляром в господарсько-побутовому цеху (цех №13) у виробничому підрозділі «Локомотивне депо ім. Т. Шевченка» Служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (т.1 а.с. 13-15).

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

На момент виникнення спірних правовідносин процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах була врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі Порядок).

Згідно з абз. 1 п. 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

Відповідно до п.п.2 п.10 Порядку роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 37 цього Порядку), зобов`язаний зокрема протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування.

Наказом регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 09 березня 2017 року №66-н/од було створено комісію у складі 5-ти осіб для проведення розслідування випадку травмування ОСОБА_1 , що стався 07 березня 2017 року (т.1 а.с.135).

За змістом п.14 Порядку комісія протягом трьох робочих днів з моменту її утворення зобов`язана зокрема обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є зокрема перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу (п.п.2 п.15 Порядку).

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно Класифікатору (додаток 4 до Порядку) визначаються такі причини настання нещасного випадку: технічні, організаційні, психофізіологічні. До організаційних зокрема належать такі причини, як: порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо; порушення трудової і виробничої дисципліни, у тому числі: невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці. До психофізіологічних зокрема належать алкогольне, наркотичне, токсикологічне сп`яніння; особиста необережність потерпілого.

Судом встановлено, що 07 березня 2017 року ОСОБА_1 отримав політравму лівої кисті руки в приміщенні столярного відділення господарсько-побутового цеху відокремленого підрозділу Локомотивне депо ім. Т. Шевченка регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» внаслідок використання комбінованого деревообробного верстату, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07 березня 2017 року о 13 год. 35 хв., від 23 березня 2017 року (т.1 а.с. 16-19).

Наявні в матеріалах справи докази, а саме пояснення ОСОБА_1 від 07 березня 2017 року (т.1 а.с.150), пояснення ОСОБА_2 від 21 листопада 2017 року (т.1 а.с. 172), пояснення ОСОБА_3 від 21 листопада 2017 року (т.1 а.с.174), пояснення ОСОБА_4 від 21 листопада 2017 року (т.1 а.с. 175), пояснення ОСОБА_8 (т.1 а.с.173) свідчать про те, що ОСОБА_1 завдання працювати на деревообробному станку не ставилось, він самостійно вирішив підтримати фанеру, яку в цей момент фугував тесляр ОСОБА_8 .

Пунктом 3 акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07 березня 2017 року о 13 год. 35 хв. у виробничому підрозділі «локомотивне депо ім. Т. Шевченка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 23 березня 2017 року комісією встановлено, що муляр ОСОБА_1 в порушення вимог п. 1.1 робочої інструкції муляра 4-го розряду та п.1.25 Інструкції з охорони праці для муляра господарсько-побутового цеху самостійно, без дозволу майстра, підійшовши до працюючого верстату взявся за край фанери, внаслідок чого рука потрапила у фугувальний барабан і він отримав травму фаланг пальців лівої руки. Причинами настання нещасного випадку в акті зазначено психофізіологічні: алкогольне сп`яніння, особиста необережність потерпілого (т.1 а.с. 16-18).

В акті повторного розслідування нещасного випадку що стався 07 березня 2017 року о 13 год. 35 хв. у виробничому підрозділі «локомотивне депо ім. Т. Шевченка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 13 липня 2017 року комісією встановлено, що муляр ОСОБА_1 , знаючи вимоги охорони праці, в порушення вимог п. 1.1 робочої інструкції муляра 4-го розряду господарсько-побутового цеху виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «локомотивне депо ім. Т. Шевченка» від 15 лютого 2016 року, п.1.25 Інструкції з охорони праці для муляра господарсько-побутового цеху № ТЧ-5 10П 248.16, без дозволу майстра та тесляра підійшов до працюючого верстату, взявся за край фанери, внаслідок чого рука потрапила на вал комбінованого деревообробного верстату та він отримав травму фаланг пальців лівої руки. Причинами настання нещасного випадку в акті зазначено психофізіологічні: алкогольне сп`яніння, особиста необережність потерпілого (т.1 а.с.34-38).

Аналогічні обставини викладені в акті повторного розслідування нещасного випадку що стався 07 березня 2017 року о 13 год. 35 хв. у виробничому підрозділі «локомотивне депо ім. Т. Шевченка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 04 грудня 2017 року (т.1 а.с. 95-97).

Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що при здійснені комісією розслідувань нещасного випадку, членами комісії було встановлено, що основною причиною нещасного випадку є порушення позивачем вимог робочої інструкції та інструкції з охорони праці, а також перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння. Отже, суд приходить до висновку про наявність також і організаційних причин настання нещасного випадку, який мав місце 07 березня 2017 року, а саме порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо; порушення трудової і виробничої дисципліни, у тому числі: невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, однак такі причини всупереч положенням Порядку не були відображені комісією у відповідному пункті актів.

Обставинами, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, є зокрема алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком (п.п.4 п.16 Порядку).

Оскільки комісією з розслідування нещасного випадку були встановлені організаційні причини нещасного випадку, однак не були зазначені у п. 4 акту, отже, в даному випадку відсутні підстави для застосування пп. 4 п. 16 Порядку, а тому нещасний випадок, який стався 07 березня 2017 року о 13 год. 35 хв. у виробничому підрозділі «локомотивне депо ім. Т. Шевченка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» є таким, що пов`язаний з виробництвом.

Тому вимога позивача про визнання незаконним та скасування акту форми Н-5 від 4 грудня 2017 року повторного розслідування нещасного випадку підлягає до задоволення.

При цьому строк звернення до суду в цій частині позивач не пропустив, оскільки з зазначеною вимогою звернувся до суду 6 лютого 2018 року.

Разом з тим встановлення місця отримання травми та складання акту відповідної форми, на час виникнення правовідносин, відносилось до повноважень створеної комісії, а відтак позовні вимоги про встановлення факту одержання травми на робочому місці та зобов`язання роботодавця скласти акти форми Н-5 та форми Н-1 є неналежним способом захисту і не підлягає задоволенню.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 235/3755/17.

З системного аналізу статей 1,16, 35, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» можна зробити висновок, що акт розслідування нещасного випадку складений спеціальною комісією в разі настання нещасного випадку на виробництві, є підставою для відшкодування завданої шкоди, в тому числі і щодо витрат на медичну допомогу і таку шкоду відшкодовує Фонд соціального страхування України, який до участі у справі не був залучений, а відтак з вказаних підстав не підлягає задоволенню вимога про відшкодування завданої шкоди.

Суд відхиляє доводи скаржника про те, що його стан алкогольно сп`яніння не підтверджений у визначеному законом порядку, оскільки наявні в матеріалах справи докази, а саме довідка Смілянської міської лікарні №64 від 21 березня 2017 року (т.1 а.с.147), пояснення ОСОБА_1 від 07 березня 2017 року (т.1 а.с. 150), акт хіміко-токсикологічних досліджень №288 від 13 березня 2017 року (т.1 а.с. 170), запис лікаря від 07 березня 2017 року (т.2 а.с. 67) спростовують такі твердження.

Недоведеними є твердження скаржника про те, що під час відібрання у нього пояснень він перебував під дією наркотичних засобів, які застосовувалися під час хірургічної операції.

Пунктом 26 Порядку визначено, що спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Віднесення нещасних випадків до таких, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, здійснюється відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого МОЗ.

Згідно листа Смілянської міської лікарні №51 від 09 березня 2017 року отримана ОСОБА_1 травма згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04 липня 2007 року №370, кваліфікується як легка (т.1 а.с. 136).

З огляду на викладене безпідставними є доводи скаржника про те, що отримана ним травма відноситься до категорії тяжкої відтак підлягала спеціальному розслідуванню.

Суд першої інстанції зазначені обставини справи не врахував, а тому рішення підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про встановлення факту одержання травми на робочому місці таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання незаконним та скасування акту форми Н-5 про розслідування нещасного випадку, що не пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт форми Н-5 та форми Н-1 за фактом одержання травми, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати акт форми Н-5 від 04 грудня 2017 року повторного розслідування нещасного випадку, що стався 07 березня 2017 року у виробничому підрозділі Локомотивне депо ім. Т. Шевченка служби локомотивного депо регіональної філії ПАТ «Українська залізниця».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 960 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 24 червня 2021 року.

Судді