Єдиний унікальний номер справи 357/5487/18
Провадження №22-ц/824/554/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сіквеструм» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ТОВ «Сіквеструм» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження мотивуючи її наступним:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2018 року було задоволено позов ПАТ «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №366/980 від 20.08.2015 року в розмірі 28538,88 грн. та судових витрат 1762,00 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.06.2018 р. №345-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.06.2018 р. №1725 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Юнісон» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації банку строком на два роки з 19.06.2018 р. до 18.06.2020 р. включно.

Після задоволення вимог всіх кредиторів у ПАТ «Банк «Юнісон» залишилось нереалізовані активи, які на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 602 від 16.03.2020 р. були передані акціонерам ПАТ «Банк «Юнісон». Зокрема, між ПАТ «Банк «Юнісон» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон» Федорченка А.В. та акціонерами банку о особі «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД», яке діяло від свого імені та від імені інших акціонерів банку, був укладений договір №2/1 від 17.03.2020 р. про передачу залишкового майна (активів) у власність акціонерів. Відповідно до додатку №4 до вказаного договору ПАТ «Банк «Юнісон» передав акціонерам серед іншого й право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №366/980 від 20.08.2015 року.

16.04.2020 р. між компанією «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД», яка діяла від свого імені та від імені інших акціонерів ПАТ «Банк «Юнісон», та ТОВ «Сіквеструм» було укладено договір відступлення права вимоги №16/04-20, за яким первісні кредитори відступили новому кредитору ТОВ «Сіквеструм» права вимоги за кредитними договорами, реєстр яких є невід`ємною частиною даного договору, в тому числі й право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №366/980 від 20.08.2015 року. Таким чином на підставі зазначених вище договорів №2/1 від 17.03.2020 р. та №16/04-20 від 16.04.2020 р. відбулася заміна первісного кредитора у вказаному зобов`язанні з ПАТ «Банк «ЮНІСОН» на нового кредитора - ТОВ «СІКВЕСТРУМ».

З врахуванням наведеного заявник просив суд замінити стягувача у виконавчому провадженні у справі №357/5487/18 за позовом ПАТ «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінити стягувача з ПАТ «Банк «Юнісон» на нового стягувача (кредитора) ТОВ «Сіквеструм».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ТОВ «Сіквеструм» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу вважає незаконною, та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. За таких обставин оскаржувана ухвала не може вважатись законною і підлягає скасуванню.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що заявник свої твердження про набуття права вимоги до боржника ОСОБА_1 ґрунтував на положеннях договору про відступлення права вимоги №16/04-20 від 16.04.2020 року. При цьому, оскільки заявник не надав до суду доказів здійснення розрахунків між новим кредитором та попереднім за отримані права вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що заявник таких прав вимоги ще не набув, відтак підстави для заміни стягувача в даному випадку відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду не поділяє таку позицію суду першої інстанції.

Як вбачається з п. 7 представленого до суду договору відступлення права вимоги №16/04-20 від 16 квітня 2020року, права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наводиться в реєстрі кредитних договорів, вважаються відступленими новому кредитору з моменту підписання сторонами цього договору та реєстру кредитних договорів. Факт підписання таких документів підтверджується копією договору та реєстру кредитних договорів, що містяться в справі на а.с.94-97. За таких умов перехід прав вимоги до нового кредитора не пов`язаний з фактом закінчення проведення розрахунків між попереднім та новим кредитором. Таким чином підстави, якими керувався суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, не відповідають матеріалам справи.

У відповідності до положень ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження і її заміна новим кредитором за заявою заінтересованої особи, якою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для зміни апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є, крім іншого, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Заявником було представлено до суду докази набуття права вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим його заява підлягає до задоволення. Зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення по справі нового судового рішення.

Приписами ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сіквеструм» задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сіквеструм» про заміну сторони стягувача у справі №357/5487/18 задовольнити. Замінити сторону стягувача у справі №357/5487/18 з публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» на товариство з обмеженою відповідальністю «Сіквеструм».

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сіквеструм» () 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько