Справа № 278/974/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Франчука В. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення їх сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, відповідач матеріальної допомоги не надає, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду Житомирського районного суду Житомирської області від 20.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідачем було отримано копію позовної заяви, ухвалу суду та повістку згідно поштового повідомлення (а.с. 20).

У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2), під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

В даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним.

На підставі ч. 2 ст. 84 СК України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80 СК України).

Частиною 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем до позовної заяви не додано документів на підтвердження того, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання.

Відповідач працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини в судове засідання не надав.

На підставі наведеного, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 01.04.2021 року до досягнення дитиною трьох років.

Щодо стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За умовами ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Ч.4 вказаної статті передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У матеріалах справи міститься договір від 18.03.2021 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Лисицьким В. В. та позивачем ОСОБА_1 (а.с. 10).

На підтвердження понесених позивачем витрат складено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач; за даним розрахунком - вартість наданих послуг склала 400 грн (а.с. 9).

Суд вважає, що понесені позивачем витрати у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом справи в суді є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи (а.с. 9-12).

Враховуючи викладене, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати при розгляді даної справи підлягають відшкодуванню відповідачем у сумі 200,00 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 01.04.2021 року та до досягнення їх сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: в матеріалах справи відомості відсутні.

Повний текст рішення складено та підписано 23.06.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік