Справа № 303/1433/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Микуляк Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 березня 2021 року, ухвалене суддею Монич В. О., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Свої вимоги мотивував тим, що 09 липня 2014 року близько 01 год. 00 хв. позивач інспектор патрульної служби Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, сержант міліції ОСОБА_2 , у складі наряду інспекторів патрульної служби, молодшого сержанта ОСОБА_3 та молодшого сержанта ОСОБА_4 , заступили на нічне чергування по охороні громадського порядку згідно графіка чергування інспекторів роти патрульної служби на липень 2014 року, на маршрут патрулювання ПА-107, на службовому автомобілі марки ВАЗ-2107, р/н НОМЕР_1 синього кольору, перебуваючи у форменному одязі та відповідно до ст. 10 Закону «Про міліцію», здійснюючи свої функціональні обов`язки, пов`язані з охороною громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі із злочинністю, об`їжджаючи маршрут патрулювання у с. В. Лучки Мукачівського району, були зупинені по вул. Пушкіна біля продуктового магазину «Центральний» водієм мікроавтобуса марки «Мерседес-Бенц», білого кольору, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , який відразу почав вимагати документи та назвати причини знаходження в с. В. Лучки, виражаючись нецензурною лайкою.

Одразу до наряду патрульної служби підійшла група осіб, мешканців с. В. Лучки, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та інші невстановлені слідством особи в кількості ще не менше п`яти чоловік. Усі вони почали кричати, що необхідно вбивати працівників міліції і що вони роблять у селі, виражаючись при цьому грубою нецензурною лайкою. Усі вони вели себе агресивно, а ОСОБА_1 наніс удари кулаками позивачу по голові та обличчю, від яких останній впав на переднє водійське сидіння автомобіля і втратив свідомість. Далі, ОСОБА_1 обійшовши автомобіль з іншої сторони, продовжив наносити удари позивачу по голові та тілу.

Інші учасники нападу на патрульний наряд міліції також кричали, виражалися нецензурною лайкою, обзивали інших працівників міліції та погрожували фізичною розправою, наносили удари кулаками по різним частинам тіла та намагалися відібрати табельну зброю, в результаті чого спричинили всім потерпілим легкі тілесні ушкодження, пошкодили службовий автомобіль та форменний одяг.

На думку позивача ОСОБА_1 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій орбітальній області, в області верхньої губи, в поперековій області зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 24 .07.2014 року № 592 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя, як такі, що потягли за собою розлад здоровя на строк понад 6 днів, але не більше 21 дня, і які виникли від дії твердих предметів по ударному механізму спричинення затиснутою в кулак рукою сторонньої людини.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Позивач вважає, що в результаті злочинних дій ОСОБА_1 , йому завдана матеріальна шкода (придбання ліків, пошкодження форменної сорочки, придбання продуктів харчування під час перебування на стаціонарному лікуванні, витрати зі сплати послуг адвоката у кримінальному провадженні) в розмірі 4642, 27 грн,

Крім того, позивач переніс моральні та фізичні страждання, що полягають у значних болях як під час заподіяння тілесних ушкоджень, так і в подальшому при лікуванні. Моральна шкода також полягає у нездатності повноцінно продовжувати свою життєву діяльність, порушенні звичайних життєвих зв`язків і життєвого устрою, необхідності реабілітації тривалий період часу. ОСОБА_1 своїми злочинними діями у громадському місці принизив позивача як працівника міліції серед сторонніх осіб, що також виразилося у моральних стражданнях, подальших постійних нервових зривах, погіршенні самопочуття, відносин між рідними та знайомими. З 09 липня 2014 року по 25 липня 2014 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, а потім на амбулаторному лікуванні. ОСОБА_1 та інші підсудні робили усе для того, щоб кримінальне провадження не було спрямоване до суду, а після не зявлялися у судові засідання, усіляко затягували розгляд справи з вересня 2015 року по грудень 2020 року. ОСОБА_1 та іншими нападниками не було вчинено жодних дій хоча б по частковій компенсації завданої шкоди. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 80 000 грн., яку вважає достатньою для відновлення життєдіяльності та справедливості.

З огляду на вказане позивач просив стягнути з відповідача 4642, 27 грн. матеріальної шкоди, 80 000 грн. моральної шкоди та 36 700 грн. витрат на оплату послуг адвоката (а.с.1-5).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 оплату витрат послуг адвоката в розмірі 36 700 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (а.с.49-52).

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Крім того, стаціонарне лікування потерпілого було нетривалим, під час лікування не застосовувалися процедури, які б завдавали фізичного страждання. Після виписки з лікарні перенесене ушкодження не потягнуло негативних наслідків. Позивач проходив переатестацію, а також медичні та психологічні обстеження. Жодних відхилень не виявлено. Більше того, потерпілий підвищений по службі, доказів на підтвердження значного розміру шкоди не надано. Просить врахувати сімейний та майновий стан відповідача, а розмір моральної шкоди зменшити до 5000 грн. Отже, рішення місцевого суду в частині витрат на оплату послуг адвоката апелянт просить скасувати, в задоволенні позову у цій частині відмовити. Рішення місцевого суду щодо моральної шкоди змінити, зменшивши розмір відшкодування з 10 000 грн. до 5000 грн. (а.с.55-57).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 скаргу підтримали та просили задовольнити. При цьому обставини справи визнали, а розмір моральної шкоди просили зменшити до 5000 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на оплату послуг адвоката, то в їх задоволенні просили відмовити, оскільки ці витрати понесені у кримінальному провадженні і саме в кримінальному провадженні вони повинні бути відшкодовані.

Решта учасників справи у судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способі захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної шкоди.

У статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи слідує, що 09 липня 2014 року о 01 год. 00 хв. під час нічного чергування по охороні громадського порядку наряду інспекторів патрульної поліції Мукачівського відділу поліції в складі інспектора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зупинки ними по вул. Пушкіна в с. В.Лучки Мукачівського району транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , до них підійшли мешканці села В.Лучки, в тому числі ОСОБА_1 , які подоводили себе агресивно, чіплялися до працівників поліції, виражалися на їх адресу нецензурною лайкою. Так, обвинувачений ОСОБА_1 на неодноразову вимогу працівників поліції припинити протиправні дії не реагував, діючи умисно, усвідомлюючи, що працівники поліції перебувають на службі та виконують свої службові обов`язки, наніс інспектору ОСОБА_2 декілька ударів рукою затиснутою в кулак по обличчю, внаслідок чого останній впав на переднє водійське сидіння службового автомобіля марки "ВАЗ 2107" д/н НОМЕР_1 . ОСОБА_1 не припиняючи своїх протиправних дій, обійшовши автомобіль з іншої сторони, пошкодив обшивку дверей автомобіля, чим спричинив матеріальну шкоду автогосподарству УМВС України в Закарпатській області та наніс ОСОБА_2 декілька ударів рукою затиснутою в кулак по обличчю, спричинивши потерпілому Гураничу тілесні ушкодження у вигляді синців, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. що згідно медичного висновку експерта №592 від 24.07.2014 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я, як такі, що потягли за собою розлад здоров"я на строк понад 6 днів, але не більше 21 дня.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 345 ч.2 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк та яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до не тяжкого злочину.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08 вересня 2020 року звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 закрито. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду (а.с.6-7).

В результаті неправомірних дій ОСОБА_1 позивач переніс моральні та фізичні страждання, що полягають у значних болях як під час заподіяння тілесних ушкоджень, так і в подальшому при лікуванні. Моральна шкода також полягає у нездатності повноцінно продовжувати свою життєву діяльність, порушенні звичайних життєвих зв`язків і життєвого устрою, необхідності реабілітації тривалий період часу.

ОСОБА_1 своїми злочинними діями у громадському місці принизив позивача як працівника поліції серед сторонніх осіб, що також виразилося у моральних стражданнях, подальших постійних нервових зривах, погіршенні самопочуття, відносин між рідними та знайомими. З 09 липня 2014 року по 25 липня 2014 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, а потім на амбулаторному лікуванні. ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій по компенсації завданої шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди (10 000 грн.) суд першої інстанції виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховано вимоги розумності і справедливості.

Підстав для зменшення розміру моральної шкоди немає. Визначений розмір шкоди є обґрунтований, відповідає обставинам справи.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4642, 27 грн. (придбання ліків на суму 187, 27 грн., пошкодження форменної сорочки на суму 105 грн., придбання продуктів харчування під час перебування на стаціонарному лікуванні на суму 4350 грн.), то в задоволенні цих вимог обґрунтовано відмовлено, оскільки така шкода належними доказами не підтверджена. З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В даному випадку доказів понесення матеріальної шкоди позивачем в матеріалах справи немає.

Вирішуючи цю справу по суті суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення моральної шкоди та судового збору є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Щодо вимог про стягнення витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 36 700 грн., які були понесені у кримінальному провадженні, то колегія суддів з цього приводу констатує наступне.

В статті 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Тобто положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК. Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені главою 9 КПК. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами, а з матеріально-правовими вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно-небезпечного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У справі, що розглядається, позивач ОСОБА_2 ставить питання про стягнення витрат на правову допомогу, що понесені у кримінальному провадженні. Тобто йдеться про вирішення питання, пов`язаного із процесуальними витратами у зв`язку зі здійсненням кримінального провадження, а не у зв`язку із вирішенням цивільного позову.

Питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.

Процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

Водночас потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20).

За цих обставин колегія суддів констатує, що підстав для стягнення витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 36 700 грн., які були понесені у кримінальному провадженні, в суду першої інстанції не було, оскільки ці витрати повинні бути розподілені у межах того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли, а не шляхом подання цивільного позову.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката слід скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Керуючись п.1,2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 376, 381-384, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 березня 2021 року в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 березня 2021 року в частині вимог про стягнення моральної шкоди та судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: