22.02.2021 227/4006/20
17 лютого 2021 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
745,88 грн. заборгованість відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
3864,49 нарахована пеня.
Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 2102,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 23.02.2011 року ОСОБА_1 виявила намір на отримання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», на що вказує заява ОСОБА_1 , долучена до матеріалів справи (а.с. 15).
Відповідно до змісту анкети-заяви (а.с.15), яка підписана ОСОБА_2 вбачається, що остання погодилась з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем 27.05.2011 року(а.с.16) вбачається, що відповідачка була обізнана про те, що:
вказана картка є відновлювальною,
пільговий період складає до 55 днів, базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості,але не менш 50 грн та не більше залишку заборгованості,
внесення щомісячних платежів повинно відбуватися до 25 числа місяця, наступного за звітним,
порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості становить (пеня = пеня(1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова % ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше);
розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів становить (500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним договором, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій);
процентна ставка (щомісячна) на суму несанкціонованого превищення ліміту кредитування становить 3,75%.
Також вказаною довідкою підтверджується розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна» була ознайомлена.
Довідкою позивача (а.с.13) підтверджується, що за кредитним договором, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 були надані кредитні картки № НОМЕР_1 , яка відкрита 25.02.2011 року з терміном дії 02/15, № НОМЕР_2 , яка відкрита 03.05.2013 року з терміном дії 10/16, № НОМЕР_3 , яка відкрита 04.04.2014 року з терміном дії 03/18.
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 (а.с.14) вбачаться, що за картрахунком № НОМЕР_1 від 27.05.2011 року банком встановлювався та в подальшому змінювався кредитний ліміт таким чином:
27.05.2011 року - 1000,00 грн
30.05.2012 року 540,00 грн
06.03.2013 року 0,00 грн
04.10.2013 року 2300,00 грн
23.11.2013 року 4600,00 грн
19.03.2014 року 5000,00 грн
25.04.2014 року 6000,00 грн
31.07.2017 р. 6400,00 грн
13.05.2019 р. 0,00 грн.
Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується банківською випискою (а.с.49-54), яка підтверджує факт здійснення фінансових операцій за допомогою банківських карток № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_2 , які видавались на ім"я ОСОБА_3 .
Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Згідно ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦПК України).
За змістом статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» надало копію анкети-заяви від 23.02.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, а також розрахунок заборгованості.
Жодних заперечень відносно того, що відповідач не підписував вищевказану анкету-заяву про надання банковських послуг, а відповідно і не отримував в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитну картку, не користувався нею, отримуючи від банку кредитні кошти суду надано не було.
Що стосується Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які надані позивачем, то суд не приймає їх в якості доказу виходячи з такого.
Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили саме такі умови, які зазначені в цих документах, що додані банком до позовної заяви.
Враховуючи наведене, мінливий характер Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», відсутність підпису на них відповідача, суд не вважає їх складовою кредитного договору, укладеного між сторонами і не бере до уваги вказані Умови як доказ.
Враховуючи досліджені судом докази, а саме анкету-заяву (а.с.15), довідку про умови кредитування (а.с.16), довідки про видачу кредитних карток, про зміну умов кредитування (а.с.13-14), виписку за договором (а.с.49-54), суд приходить до висновку про те, що між сторонами існують кредитні правовідносини, оскільки зазначені докази свідчать про те, що відповідач дійсно мав намір отримати у вказаному банку кредит, отримав його і користувався кредитними коштами банку протягом 2011-2020 років здійснюючи повернення зазначених коштів, але повністю надані банком кредитні кошти не повернув, у зв"язку з чим станом на 21.09.2020 року існує заборгованість перед банком.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, та не надала суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, тому суд вважає позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення вищевказаної заборгованості по тілу кредиту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості по процентам нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.12) останнім нараховано відповідачеві заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 745,49 грн згідно зі ст. 625 ЦК України за період з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року.
З досліджених судом матеріалів встановлено, що відповідач повинен був повертати надані йому кредитні кошти щомісячними платежами (а.с.16). Остаточний строк погашення заборгованості сторонами не визначений.
Але, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 лютого 2011 року та виписки за договором вбачається, що ОСОБА_4 користувалася кредитними коштами і в останнє вона внесла кошти на погашення заборгованості за кредитом 15.05.2019 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за ст.625 ЦК України за період з 01 по 20.02.2019 року є обгрунтованими і тому підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, то суд виходить з такого.
Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України,у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно приписів ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Разом з тим, відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, с. Копані Добропільського району Донецької області віднесено до вказаного переліку.
Тому банк був зобов`язаний скасувати пеню, нараховану на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, оскільки вони нараховані вже після 14 квітня 2014 року.
З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня в розмірі 3864,49 грн нарахована відповідачу після 14 квітня 2014 року, у зв"язку з чим, враховуючи вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.
745,88 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 128, 133, 141, 223, 247, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
745,88 грн. заборгованість відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 1578,18 грн (одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім гривень 18 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 17 лютого 2021 року. Повне рішення складено 22 лютого 2021 року.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Добропільським МРВ ГУМВС України в Донецькій області 25.10.2006 року, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця