ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/121/21
Провадження № 22-ц/4820/985/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2021 року (суддя Ніколова С.В.) за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі банк, АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 08 листопада 2019 року сторони уклали договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 надала згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифамискладає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, ОСОБА_1 не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 11.12.2020 року має заборгованість в сумі 15895,98 грн., з яких: 12140,83 грн. заборгованість за кредитом, 3755,15 грн. заборгованість за відсотками.

Із врахуванням викладеного, АТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 15895,98 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2021 року позов АТ «Акцент-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.11.2019року в сумі 12140,83 грн. та судові витрати в сумі 1605,51 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо стягнення заборгованості за відсотками, а саме, банк не довів що надані ним Умови є складовою частиною кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати прострочених тіла та відсотків в обумовленому позивачем розмірі. Проте, враховуючи що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку повернуті не були, з відповідача на користь банку наявні підстави для стягнення коштів в сумі 12140,83 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, в решті рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», тобто відповідачка підписавши анкету-заяву висловила згоду про укладення договору та була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати процентів та штрафу. Вступаючи у правовідносини, сторони визначили, що вказана анкета-заява, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Названі документи, а також підписані відповідачкою анкета-заява та паспорт споживчого кредиту, витяг з Умов та Правил надання банківський послуг (в редакції що діяла на момент підписання анкети-заяви), містять усі істотні умови кредитного договору, при цьому, відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими позивачем умовами банківських послуг, надає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Звертає увагу суду на те, що боржником було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить строки, процентну ставку та інші обумовлені сторонами умови.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 12140,83 грн. заборгованості за кредитом апелянтом не оскаржується, а отже апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що 08 листопада 2019 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ «Акцент-Банк»надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Цей договір був укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку, за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифамискладає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ «Акцент-Банк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за відсотками тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надало суду першої інстанції: розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.11.2019 року ОСОБА_1 станом на 11.12.2020 року, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 08.11.2019 року, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна Голд», Витяг Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.11.2019 року, станом на 11.12.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 15895,98 грн., з яких: 12140,83 грн. заборгованість за кредитом, 3755,15 грн. заборгованість за відсотками.

Підписана відповідачкою ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 08.11.2019 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти (а.с.6).

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», (а.с. 8-16), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_1 а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 08.11.2019 року.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Посилання АТ «Акцент-Банк» на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 08.11.2019 року, не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки, оскільки зазначена у ньому інформація щодо ліміту кредитування, процентної ставки, порядку повернення кредиту, розміру штрафних санкцій та процентної ставки при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту стосується основних умов кредитування при отриманні споживачем як кредитної картки «Універсальна», так і кредитної картки «Універсальна Голд». Викладена у ній інформація є актуальною лише до 01.01.2020 року.

Також у паспорті споживчого кредиту вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм чинного законодавства щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, є помилковими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк