Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Овчаренко К.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення юридичного факту,визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 ,виданого 18.05.1994 р.,його мачусі ОСОБА_2 та матері останньої ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла,заповіту не залишила,відкрилася спадщина за законом,єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3 була ОСОБА_2 як дочка померлої.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 ,фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входила 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 її спадкоємиця ОСОБА_2 не подавала,спадщину після смерті ОСОБА_3 документально не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, відкрилася спадщина за законом.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить квартира АДРЕСА_1 .

Позивач прийняв спадщину після смерті мачухи ОСОБА_2 як спадкоємець четвертої черги за законом,який протягом з 2010 р.по день смерті спадкодавця постійно проживав з нею однією сім`єю,забезпечував за нею догляд та лікування,оплачував комунальні послуги у згадуваній вище квартирі,здійснив поховання спадкодавця.

Протягом встановленого законом строку позивач звернувся із заявою до П`ятої Запорізької державної нотконтори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мачухи ОСОБА_2 ,проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оформила своє право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 ,підстави для спадкування ОСОБА_1 у четверту чергу за законом документально не підтверджені.

Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо,позивач просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 2010 р.по 08.12.2016 р.,визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених вище підстав.Пояснили,що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача ОСОБА_4 ,проте позивача ОСОБА_1 не усиновлювала ,власних дітей або інших родичів не мала. Після погіршення стану її здоров`я ,з 2010 р.позивач постійно мешкав з нею однією сім`єю,забезпечував догляд,лікування,а після її смерті поховав,у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини,до складу якої входить частина згадуваної вище квартири,яка належала ОСОБА_2 ,та частина цієї ж квартири,успадкована ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 . Постановою нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оформила своє право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 ,підстави для спадкування ОСОБА_1 у четверту чергу за законом документально не підтверджені.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився,надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень по суті заявлених вимог.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідка,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 ,виданого 18.05.1994 р.виконкомом Шевченківської районної ради та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 20.06.1994 р.за № 35776 в реєстровій книзі № 210, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ,яка не залишила заповіту,відкрилася спадщина за законом,спадкоємцем її майна першої черги була ОСОБА_2 як дочка спадкодавця,родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем встановлені свідоцтвом про народження ОСОБА_5 ,батьками якої вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Оскільки спадкодавцю ОСОБА_3 в спільній сумісній власності належала 1/2 частина згадуваної вище квартири,після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину цього майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до ІНФОРМАЦІЯ_3 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За приписами ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,для набуття спадщини спадкоємцю необхідно її прийняти протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець визнається таким,що прийняв спадщину,якщо він протягом вказаного строку фактично вступив у володіння або управління спадковим майном чи подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Прийнята спадщина визнається такою,що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за законом ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину,вступивши в управління та володіння спадковим майном,оскільки була зареєстрована та постійно мешкала у вказаній вище квартирі,від спадщини не відмовлялась,інші спадкоємці до майна ОСОБА_3 відсутні.

Документально спадкові права після смерті ОСОБА_3 її спадкоємець ОСОБА_2 не оформила,проте прийнята нею спадщина у виді Ѕ частини згадуваної вище квартири визнається такою,що належить ОСОБА_2 з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2

02.06.2017р.позивач звернувся із заявою до П`ятою Запорізької державної нотконтори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 ,яка у свою чергу,прийняла,але не оформила спадщину після смерті ОСОБА_3 ,де була заведена спадкова справа № 229/2017 із внесенням відповідних даних в реєстр спадкових справ.

За матеріалами вказаної спадкової справи з`ясовано,що 06.10.1994 р. ОСОБА_2 склала нотаріально посвідчений заповіт,яким всю належну їй квартиру за вказаною вище адресою заповіла ОСОБА_8 .

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_8 спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняв,згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану зареєстрованого його смерть,яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином,після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом,інші особи,крім ОСОБА_1 ,на спадщину своїх прав не заявляли.

Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності.

Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення.

Постановою нотаріуса від 22.10.2020 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оформила своє право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 ,документально не підтверджено право ОСОБА_1 на спадкування у четверту чергу за законом.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Ст.1264 ЦК України передбачає,що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи,які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Як передбачено ст.1296 ч.1 ЦК України,спадкоємець,який прийняв спадщину,може одержати свідоцтво про право на спадщину,тобто документально оформити право власності на спадкове майно.

Для того,щоб спадкоємець четвертої черги вважався таким,що прийняв спадщину,необхідно встановити факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років на час відкриття спадщини,що розцінюється законом як встановлення факту,що має юридичне значення,та у даній справі є предметом доказування.

Допитана свідок ОСОБА_9 показала,що вона тривалий час проживає за адресою АДРЕСА_2 ,є сусідкою ОСОБА_2 ,яка з 2010 р.через погіршення стану здоров`я потребувала сторонньої допомоги,з квартири майже не виходила,тому її пасинок ОСОБА_1 у 2010 р.оселився та мешкав з нею однією сім`єю до часу смерті останньої до ІНФОРМАЦІЯ_2 ,купував харчі,ліки,на його прохання ,коли він був відсутній на роботі,з ОСОБА_2 знаходились або сусідки,або медсестри,інших родичів ОСОБА_2 не мала,після її смерті ОСОБА_1 організував поховання,інші особи на спадщину своїх прав не заявляли.

Позивачем долучені до справи квитанції по оплаті комунальних послуг у вказаній квартирі за зазначений період,а також квитанції по оплаті ритуальних послуг,пов`язаних із похованням ОСОБА_2 .

З наведеного суд дійшов висновку про доведення достатніми достовірними доказами факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2010 р.по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що було обумовлено перебуванням ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача ,вихованням ОСОБА_1 у сім`ї ОСОБА_2 з віку 11 років,відсутністю у ОСОБА_2 інших родичів,які могли б здійснювати за нею догляд,цей факт дає заявнику право спадкувати за законом майно ОСОБА_2 як спадкоємцем четвертої черги за законом.

Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Зазначені вище обставини перешкоджають позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на спадкове майно,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно.

На підставі ст.524,529,548,549,553,554 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.),ст.16, 1219, 1220, 1264, 1296 ч.1 ЦК України.

Як передбачено ст.3,10,11,57,60,61,212-215,218,224-225,294 ЦПК України,суд-

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 ,право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя Ю.А.Галущенко