Справа № 495/5420/16-ц
№ провадження 2/495/1395/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 травня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідачки: не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/5420/16-ц

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» (далі по тексту - позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідачка) про стягнення заборгованості (а.с.1-2).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2016 року по цивільній справі № 495/5420/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2016 року по цивільній справі № 495/5420/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадоволено. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2016 року по цивільній справі № 495/5420/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку на 05.02.2021 року на 10:15 год. (а.с.81-84).

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». В подальшому відповідачці було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку, відповідно до якої вона отримала кредит у розмірі 4 573,94 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила своїм підписом згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між нею та позивачем договір. Однак, ОСОБА_1 не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, а також іншими витратами, чим порушила умови кредитного договору, що відображається у розрахунку (а.с.3-4).

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2016 року має заборгованість - 34 864,55 грн., яка складається з: 5 033,95 грн. - заборгованість за кредитом; 24 844,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 636,41 грн. - штраф (процентна складова).

Невиконання відповідачкою зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ КБ «ПриватБанк»(АТ КБ «ПриватБанк») до суду із відповідним позовом.

У судові засідання представник позивача не з`явився, про день, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Відповідачка - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в судове засідання не з`явилася, але її представник - адвокат Олійник Р.В. подав до суду письмову заяву, згідно із якою просить суд розглядати справу без участі сторони відповідача. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в частині стягнення всіх заявлених сум, окрім несплаченого розміру тіла кредиту.

Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». В подальшому відповідачці було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку, відповідно до якої вона отримала кредит у розмірі 4 573,94 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила своїм підписом згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між нею та позивачем договір.

Таким чином, відповідачка, прийняв на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором та підтвердив свою згоду, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Однак, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, а також іншими витратами, чим порушила умови кредитного договору, що відображається у розрахунку (а.с.3-4). У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2016 року має заборгованість - 34 864,55 грн., яка складається з: 5 033,95 грн. - заборгованість за кредитом; 24 844,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 636,41 грн. - штраф (процентна складова).

В добровільному порядку ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) виниклу та непогашену заборгованість відповідно до договору про надання банківських послуг від 29.01.2013 року на загальну суму 34 864,55 грн. не погасила.

Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань по вищезазначеної угоди зумовило звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») до суду із відповідним позовом.

Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в порушення умов договору про надання банківських послуг від 29.01.2013 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавав ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто порушила свої зобов`язання, визначені цим договором, тому 30.06.2016 року має заборгованість - 34 864,55 грн., яка складається з: 5 033,95 грн. - заборгованість за кредитом; 24 844,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 636,41 грн. - штраф (процентна складова).

Між тим, у заяві позичальника строк повернення кредиту не зазначено. Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості відповідачем не підписувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 29.01.2013 року шляхом підписання Анкети-заяви.

В той же час відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), який підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин (ч.4 ст.263 ЦПК) сама по собі відсутність в кредитному договорі вказівки про строк повернення кредиту не є підставою для відмови в задоволенні вимого кредитодавця про стягнення фактично отриманих та використаних позичальником коштів, оскільки за змістом ч.2 ст.530 ЦК, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Враховуючи те, що факт отримання відповідачкою кредиту, яка остання в добровільному порядку не повернула, є доведеним, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту.

Одночасно суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пенею. До такого висновку приходить суд виходячи з того, що в Анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк»), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України не можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо не ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Пред`являючи позовні вимоги про погашення кредиту, Банк просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк»), а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вже зазначеній постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») вказував, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт, Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах № 6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пенею, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з відповідачки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 033,95 грн.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509-510, 525-526, 530, ч.3 ст.551, 612, 625, 1046-1050, 1054-1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 128, 131, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»(01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д, рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за Договором б/н від 29.01.2013 року в розмірі 5 033 (п`ять тисяч тридцять три) гривні 95 (дев`яносто п`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»(01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д, рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 198 (сто дев`яносто вісім) гривень 43 (сорок три) копійки.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко