Справа № 296/6651/20
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"10" лютого 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Стасюк І.Я.

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про повернення власнику майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у серпні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повернути йому незаконно вилучене майно, а саме: 7 пластикових каністр синього кольору, наповнених горілкою, та одну пластикову діжку синього кольору об`ємом 220 л, в якій знаходиться горілка, а також стягнути з ГУ НП в Житомирській області 7000 грн. витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_2 .

В обгрунтування позову зазначив, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира Перекупки І.Г. №296/6930/19 від 26.04.2019, в рамках кримінального провадження №0000072 від 27.03.2018, накладено арешт на майно, вилучене 24.04.2019 під час проведення обшуку у будинку та підсобних приміщеннях, що використовувалися ОСОБА_2 та які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно складається з 7 пластикових каністр синього кольору, наповнених горілкою, та однієї пластикової діжки синього кольору об`ємом 220 л, в якій знаходиться горілка.

27.09.2019 слідчим підрозділом ГУ ДФС у Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000072 від 27.03.2018 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, при цьому не вирішено питання про скасування арешту майна, належного ОСОБА_2

ОСОБА_2 вказує, що арештоване майно належить йому, цю горілку він купував протягом декількох років та готувався до весілля своїх двох синів, які є учасниками АТО (бойових дій). Також зазначив, що його адвокат неодноразово звертався із адвокатськими запитами стосовно неповернення майна до керівництва ГУ НП в Житомирській області, Житомирської місцевої прокуратури та з клопотаннями про скасування арешту майна до слідчих суддів Богунського районного суду м.Житомира, однак, арештоване майно власнику повернуто не було. Вказане спонукало ОСОБА_2 звернутися до суду з позовом про повернення власнику майна з чужого незаконного володіння в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 17.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача 13.11.2020 до суду надійшов відзив, в якому вона позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Також представник відповідача 13.11.2020 подала клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вказує, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або

іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення клопотання, вважає його абсурдним та таким, що не підлягає до задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання підтримала та просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Так, у поданому позові ОСОБА_2 просить суд звільнити майно з-під арешту, накладеного ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження, та повернути власнику.

У чинному КПК України 2012 року законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна та відсутня заборона у вчиненні процесуальних дій з розгляду питань, які мали бути вирішені, але залишилися невирішеними на етапі досудового провадження, закриття чи розгляду справи. Тобто помилки і недоліки, допущені у кримінальному провадженні, повинні виправлятися за тими ж правилами, тобто за правилами чинного КПК України.

Натомість, чинним цивільним процесуальним законом не передбачено можливості такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Такий розгляд не може відбуватися за правилами позовного провадження, оскільки між посадовою особою, яка вчинила процесуальні дії у кримінальному провадженні, та особою, яка вважає, що цими діями порушено її права як власника, відсутній спір про право цивільне.

Тобто слідчий, дізнавач, слідчий суддя не претендують на спірне майно як учасники цивільних правовідносин, оскільки не є такими, не виступають і як представники держави, яка вважає себе власником майна, а виконували свої процесуальні повноваження, передбачені КПК України.

Не передбачено розгляду такої категорії справ і в окремому провадженні, оскільки це протирічить самій ідеї окремого провадження у цивільному процесі. Тобто ці спори не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах криимінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України 2012 року і, відповідно, підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) у справі з тотожними позовними вимогами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд таких справ відноситься до компетенції слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 205 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про повернення власнику майна з чужого незаконного володіння закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О. П. Сингаївський

Повний текст ухвали суду виготовлено 15.02.2021.