Справа № 172/62/15-ц
Провадження № 2/172/20/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.09.2014 року він передав відповідачу автомобіль марки «BMV 530» номерний знак НОМЕР_1 , який належав йому на праві власності, а відповідач взяв на себе обов`язок сплатити йому повну вартість автомобілю 79450,00 грн. протягом 6 місяців, тобто по 15000,00 грн. щомісяця. При цьому відповідач прохав не оформлювати договір купівлі-продажу автомобіля нотаріально, оскільки у нього відсутні кошти для цього. Після написання письмової розписки він передав відповідачу автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. На початку жовтня 2014 року він зателефонував ОСОБА_2 з метою отримання першої частини грошових коштів за автомобіль, однак відповідач не сплатив зазначену в розписці суму коштів, а пообіцяв у листопаді 2014 року сплатити. Коли пройшло три місяці сплати за автомобіль, відповідач взагалі заявив, що буде на нього скаржитися за незаконне вимагання грошей, в подальшому відповідач на телефонні дзвінки вже не відповідав.

Просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 60000,00 грн., витребувати у відповідача автомобіль марки «BMV 530» номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 25.10.2017 року цивільну справу прийнято до провадження у зв`язку із закінченням повноважень судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області Порох К.Г., в провадженні якої перебувала справа.

Ухвалою суду від 25.10.2017 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду кримінального провадження, внесеного 22.02.2015 року до ЄРДР за № 0000382 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду від 26.05.2021 року провадження у справі поновлено.

17.06.2021 року позивачем подана до суду позовна заява до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 79450,00 грн., однак суд не прийняв її до розгляду та повернув позивачу, оскільки вона подана з порушенням ст. 49 ЦПК України.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, згоден на заочний розгляд справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З копії письмової розписки від 15.09.2014 року видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбав у ОСОБА_1 автомобіль марки «BMV 530» номерний знак НОМЕР_1 з виплатою грошових коштів в сумі 79450,00 грн. протягом шести місяців.

З інформації ЦНП з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів від 14.12.2015 року та 25.02.2015 року спірний автомобіль 24.11.2014 року знято з обліку з метою реалізації та 04.12.2014 року зареєстрований за ОСОБА_3 .

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Позивач запропонував відповідачеві повернути грошові кошти, але відповідач їх не повернув, що порушує права позивача та завдає матеріальної шкоди.

Доказів існування грошових зобов`язань позивача перед відповідачем або інших договірних відносин між сторонами у справі, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1213 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Однак, з аналізу доказів встановлено, що між позивачем та відлповідачем укладено договір купівлі-продажу автомобіля. При цьому державна реєстрація такого договору здійснена не була.

Враховуючи встановлені судом обставини та оцінивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, придбавши автомобіль не сплатьив за нього узгоджену сторонами ціну.

Щодо позовної вимоги про витребування у відповідача автомобіля, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію ТЗ суд зазначає таке.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 ЦK України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387,388 ПК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

З інформації Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Покровського, Васильківського та Межівського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 14.02.2015 року № 63 та від 25.02.2015 рок у№ 14/1202-151 видно, що автомобіль марки «BMV 530» номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_1 24.11.2014 року був знятий з обліку в ЦНП 1202 м. Дніпропетровська для реалізації по дорученню № НАК227742 від 18.11.2014 року, після чого 04.12.2014 року був зареєстрований в ЦНП 1201 м. Дніпропетровська за ОСОБА_3 .

Таким чином, підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягає, оскільки відповідач ОСОБА_2 на час зверненя до суду не є власником автомобіля.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 843,60 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в сумі 1000,00 грн., то позивачем в порушення вимог ст. 137 ЦПК України не надано документів на підтвердження вказаних витрат - детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а лише зазначено про такі витрати в позовній заяві, тому вказані витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 316-317, 319, 321, 1212-1213 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та витребування автомобіля з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 60000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок в рахунок оплати за придбаний автомобіль.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 843,60 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.Г. Битяк