Єдиний унікальний номер судової справи: 486/264/15-ц
Провадження № 22-ц/812/334/21 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

15 лютого 2021 року м. Миколаїв Справа № 486/264/15-ц

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Ненахова О.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Волкової О.І., в приміщенні суду в м. Южноукраїнськ, у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

26 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа №486/264/15-ц, виданого 30 серпня 2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що 30 серпня 2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 липня 2015 року по справі№ 486/264/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року в розмірі 43 890,74 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України на день складання розрахунку становило 708 703, 60 грн. та пені 14 337 грн. 70 коп.

26 жовтня 2016 року державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52726044 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь Банку боргу в розмірі 43 890, 74 дол. США та пені в розмірі 14 337 грн. 70 коп.

07 жовтня 2019 року постановою начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було завершено виконавче провадження №52726044 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання.

04 лютого 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» було укладено договір факторингу № 04/02/2020, на підставі якого до останнього перейшло право вимоги за вищезазначеними договорами, а також за договорами поруки № 213988 від 26 червня 2008 року, укладеним в якості забезпечення зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року.

04 лютого 2020 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення прав вимоги 04/02/2020-1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення відступлено до стягувача.

14 травня 2020 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було замінено сторону виконавчого провадження правонаступником по справі № 486/264/15-ц з ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1

ОСОБА_2 зазначала, що боргові зобов`язання перед стягувачем ОСОБА_1 врегульовано, що підтверджується розпискою від 14 травня 2020 року про врегулювання заборгованості за кредитними договорами та договорами забезпечення, згідно якої стягувач не має до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жодних майнових претензій, а обов`язок боржників перед ОСОБА_1 повністю відсутній у зв`язку з його припиненням.

Посилаючись на викладене та положення частини другої статті 432 ЦПК України, ОСОБА_2 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 30 серпня 2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 26 червня 2008 року в розмірі 43 890,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день складання розрахунку становить 708 703 грн. 60 коп., а також пені в розмірі 14 337 грн. 70 коп.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що виконання за виконавчим листом не здійснюється і його доля боржнику невідома, тому заява ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, з огляду на те, що на майбутнє суд не може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не перевіряючи всіх обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, формально підійшов до вирішення справи без врахування доказів наданих боржником суду, та наявних в матеріалах справи судових рішень, що мають преюдиційний характер.

Відзиву на апеляційну скаргу стягувачем не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 20 липня 2015 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області по справі № 486/264/15-ц позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту задоволено повністю. Ухвалено: стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року в розмірі 43 890,74 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України на день складання розрахунку становить 708703, 60 грн. а також пені в розмірі 14337 грн. 70 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 25 вересня 2008 року в розмірі 17631,55 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України на день складання розрахунку становить 284696, 57 грн. та пені в розмірі 5817 грн. 43 коп.; стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» судові витрати. В задоволенні зустрічного позову відмовлено (т. 1 а.с. 158-160).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині вимог нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним п. 1.3.4 підпунктів 1 та 2 п. 1.6 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року та додатку № 2 Тарифи банку до нього, а також визнано недійсним додаток № 3 Тарифи банку до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25 вересня 2008 року.

В іншій частині рішення суду залишено без змін (т. 1 а.с. 264-268).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 лютого 2016 року вказані рішення суду першої та апеляційної інстанції залишені без змін (т. 2 а.с. 68-70).

30 серпня 2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області видано виконавчі листи № 486/264/15-ц, які були пред`явленні до виконання.

26 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52726044 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитним договором №0 від 26 червня 2008 року в розмірі 43 890,74 дол. США та 14 337 грн. 70 коп. пені (а.с. 8 провадження №6/486/61/2020).

07 жовтня 2019 року постановою начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було завершено виконавче провадження №52725608 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ був повернутий стягувачу (а.с. 9 провадження №6/486/61/2020).

04 лютого 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено договір факторингу № 04/02/2020, на підставі якого до останнього перейшло право вимоги за вищезазначеними договорами, а також за договорами поруки № 213988 від 26 червня 2008 року, укладеним в якості забезпечення зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року ( т. 2 а.с. 82-92).

В подальшому 04 лютого 2020 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги 04/02/2020-1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення відступлено до стягувача ( т. 2 а.с. 97-100).

14 травня 2020 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області сторону виконавчого провадження по справі № 486/264/15-ц з ПАТ «Укрсибббанк» змінено її правонаступником ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 145-146).

В той же день ОСОБА_1 складена розписка про врегулювання заборгованості за кредитними договорами та договорами забезпечення, в якій зазначено, що стягувач не має фінансових, матеріальних та будь-яких інших поточних чи майбутніх претензій або вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 11 провадження №6/486/61/2020).

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд виходив з того, що виконання за виконавчим листом на даний час не здійснюється, а визнання на майбутнє виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суд не може.

Згідно вимог частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням зобов`язань внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Як вбачається з розписки від 14 травня 2020 року про врегулювання заборгованості за кредитними договорами та договорами забезпечення, ОСОБА_1 підтвердила той факт, що у ОСОБА_3 зобов`язання за договорами споживчого кредиту №0 від 26 червня 2008 року та №0 від 25 вересня 2008 року з усіма додатковими угодами, що укладені між ним та ПАТ «Укрссиббанк» та договором поруки №213988, що укладений 26 червня 2008 року між Банком на ОСОБА_2 , а також всіма судовими рішеннями, що були винесені на підставі кредитних договорів, станом на 14 травня 2020 року повністю відсутні у зв`язку з їх припиненням (а.с. 11 провадження №6/486/61/2020). Матеріали справи не містять відомостей, що вказана розписка була оспорена сторонами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на підставі рішення суду першої інстанції від 20 липня 2015 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист №486/264/15-ц від 30 серпня 2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №0 від 26 червня 2008 року в розмірі 43 890, 74 дол. США та пені в розмірі 14 337 грн. 70 коп., який ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 вересня 2020 року був визнаний таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд в ухвалі, посилаючись на розписку ОСОБА_1 від 14 травня 2020 року, зазначив, що боргові зобов`язання ОСОБА_3 за кредитними договорами та усіма судовими рішеннями, що були винесені на підставі цих кредитних договорів відсутні у зв`язку з їх припиненням.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене,апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як постановлена із неправильним застосуванням норма матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 .

Керуючись статями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист №486/264/15-ц, виданий 30 серпня 2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 26 червня 2008 року в розмірі 43 890,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день складання розрахунку становило 708 703 грн. 60 коп. та 14 337 грн. 70 коп. пені - таким, що не підлягає виконанню.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: С.Ю. Колосовський

П.П. Лисенко

Повний текст постанови складено 16 лютого 2021 року.