Справа № 930/264/21
Провадження№2/930/333/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.06.2021 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Гребенюка Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи сої вимоги тим, що відповідач не виконує зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у клопотанні, поданому разом із позовною заявою, просить про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася, відзиву на позовну заяву не подала.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що 31.10.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку».

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також підписуючи заяву, відповідач підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. Позичальник зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПриватБанку, www.privatbank.ua.

До матеріалів справи банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджені наказом від 06.03.2010 р. №СП-2010-256.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 01.11.2011 року, термін дії до 10/14, кредитну картку№ НОМЕР_2 , дата відкриття 02.10.2014, термін дії 03/16, кредитну карту № НОМЕР_3 , дата відкриття 31.01.2017, термін дії 05/18, кредитну картку № НОМЕР_4 , дата відкриття 30.10.2015, термін дії до 10/19, кредитну карту № НОМЕР_5 , дата відкриття 07.05.2018, термін дії до 03/22.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) старт карткового рахунку 01.11.2011 № НОМЕР_1 , встановлення кредитного ліміту 01.11.2011 - 300,00 грн, 06.10.2014 року - збільшення кредитного ліміту - 2000,00 грн., 31.01.2017 року зменшення кредитного ліміту-2 000,00 грн., 21.07.2017- збільшення кредитного ліміту - 5 000,00 грн, 20.10.2017-збільшення кредитного ліміту - 10 000,00 грн, 13.08.2018- збільшення кредитного ліміту - 15 000,00 грн, 23.12.2019- зменшення кредитного ліміту - 14 372,72 грн, 03.01.2020 -зменшення кредитного ліміту - 14 372,72 грн, 01.02.2020- зменшення кредитного ліміту - 14 372,72 грн, 13.02.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 372, 72 грн, 26.02.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 11.03.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 24.03.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 07.04.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 08.04.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 22.04.2020- зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 04.05.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 15.05.2020- зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 26.05.2020 - зменшення кредитного ліміту - 14 365,68 грн, 01.06.2020 - зменшення кредитного ліміту -0,00.

Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 28.10.2020 року становить 17 738,36 грн, яка складається з 14346,62 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 20, 00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита, 14326, 62 грн- заборгованість за простроченим тілом кредита, 3391,74 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1,2ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК),

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.ч. 1, 2ст. 14 ЦК України).

Згідно зістаттею 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною 1статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно дост. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач звернувся до суду з таким позовом з підстав порушення ОСОБА_1 умов договору б/н,укладеного шляхом підписання анкети-заявивід 05.03.2012 року.

Обґрунтовуючи право вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31.10.2011 року за період з 31.10.2011 по 28.10.2020, позивач посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», підписану сторонами 31.10.2011 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг б/н, виписку по рахунку за договором б/н станом на 28.10.2020 року, розрахунки заборгованості за договором б/н від 31.10.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.05.2015 року, 30.06.2019 та 28.10.2020 року, довідки про видані кредитні картки та зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачем оспорюваного кредиту.

Отримання даного кредиту також не заперечено відповідачем.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по простроченим відсоткам з огляду на таке.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: строк пільгового періоду, підстави, порядок нарахування і строки погашення відсотків, неустойки, у тому числі у разі виникнення прострочених зобов`язань.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом на підтвердження таких обставин бути не може.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, організація, що здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та є професійним учасником ринку надання кредитно-фінансових послуг (в цьому випадку - ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.

Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.

У законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.

Такий правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 31.10.2011 року процентна ставка не зазначена.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» доказом узгодження сторонами процентної ставки бути не може, оскільки із заяви позичальника не зрозуміло яка саме картка була йому видана, крім того, даний витяг позичальником не підписаний.

Отже, умови договору, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог про нарахування відсотків не були погоджені позичальником, а тому не є частиною кредитного договору та відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з відповідача.

З урахуванням основних засад щодо диспозитивності цивільного судочинства в межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в розмірі 3391,74 грн. є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення у повному обсязі.

З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 31.10.2011, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14346, 62 грн, в тому числі: 20,00-заборгованість за поточним тілом кредита, 14326, 62 грн- заборгованість за простроченим тілом кредита.

Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно з ч.1ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 2270 грн., а саме 1836, 56 грн.

Керуючись ст.13,81,141,279,263-265,280-284 ЦПК України, на підставі ст.526,527,530,536,546,549,610-611,625,629,638,1048,1049,1054,1055 ЦК України,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1Д), розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 , , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором від 31.10.2011 року б/н станом на 28.10.2020 року в сумі 14 346 гривень 62 коп. (чотирнадцять тисяч триста сорок шість гривень шістдесят дві копійки ) заборгованості за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3391,74 гривень (три тисячі триста дев`яносто одна гривня 74 копійки) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» » (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1Д), розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 , , МФО 305299, судовий збір у розмірі 1836, 56 (одна тисяча вісімсот тридцять шість гривень 56 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Немирівський районний суд Вінницької області.

Суддя: Т. Є. Войницька