Справа № 661/757/21
Провадження № 2/661/419/21
Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді: Бойко М.Є.,
за участю секретаря: Антоненко І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом адвоката Грицак Оксани Сергіївни, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Таврійської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У лютому 2021 року адвокат Грицак О.С. звернулась до суду із позовною заявою, в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить визнати ОСОБА_2 та неповнолютню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ОСОБА_1 є власником цієї квартири, відповідачі в ній не проживають, особистих речей там не зберігають, але в добровільному порядку знятись з реєстрації за цією адресою відмовляються, що тягне за собою для позивача понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та суттєво обмежує права власника на розпорядження своїм майном, а тому він змушений звернутись до суду із даним позовом.
В судове засідання позивач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача - адвокат Грицак О.С. також в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації повідомлялись належним чином - відповідно до ст. 128 ЦПК України, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надсилали. При цьому слід зазначити, що на адресу відповідачів було направлено копію ухвали про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до даного часу такого відзиву не надано.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Таврійської міської ради Херсонської області в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність та ухвалити по справі рішення, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
За таких обставин та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання слід проводити без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.
Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НВО494230 від 31.01.2017 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.01.2017 року, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
З Акту, складеному за участю сусідів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 04 лютого 2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 та його неповнолітня донька ОСОБА_3 , які є сином та онукою позивача, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте у цьому житловому приміщенні не мешкають та ніколи не мешкали, власних речей у приміщенні також не мають.
08 лютого 2021 року за адресою реєстрації відповідачів було надіслано лист позивача з проханням в добровільному порядку знятися з реєстрації, з квартири АДРЕСА_1 , з попередженням про намір звернутися до суду за захистом прав власника житлового приміщення. Про відправлення цього листа свідчить фіскальний чек. На даний час відповіді на наданий лист від відповідачів так і не надійшло, з реєстрації вони не знялися.
Відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, особистих речей в квартирі не мають і взагалі ним не цікавляться.
Відповідно до ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців при наявності поважних причин відсутності. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною 2 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
В силу ст.160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.
Таким чином, неповнолітня ОСОБА_3 , 2011 року народження, батьком якої є ОСОБА_2 , має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням разом із своїм батьком.
Жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позову відповідачі суду не надали.
За таких підстав, оскільки відповідачі в судовому засіданні не оспорювали заявлені проти них позовні вимоги, місцем проживання малолітньої особи є місце проживання її батьків, доказів щодо поважності причин непроживання відповідачів у спірному житловому приміщенні суду не надано, а їх реєстрація за вказаною адресою порушує права позивача, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265, 273 280-282, 289 ЦПК України, суд,
Позов адвоката Грицак Оксани Сергіївни, поданий в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Таврійської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.353-356 ЦПК України.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко