ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1418/20 Номер провадження 22-ц/814/1322/21Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Земцової Анастасії Володимирівни, і ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року (час ухвалення рішення з 14:10:15 год. по 14:27:38 год.; дата виготовлення повного тексту рішення 19 березня 2021 року) у справі за позовом адвоката Земцової Анастасії Володимирівни, представника ОСОБА_2 , до Петрівської сільської ради Глобинського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Глобинська державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, після уточнення вимог, остаточно просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, після смерті його батька залишилось спадкове майно. Позивач подав заяву про вступ у спадщину у встановлений законом строк засобами поштового зв`язку, але не звертався до нотаріуса повторно для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки перебував на лікуванні, в 2017 році за місцем його помешкання відбулась пожежа, а з 12.11.2018 року згідно вироку Глобинського районного суду Полтавської області по справі № 527/1000/18 позивач перебуває у СІЗО. Тому вважає, що ці причини є поважними для пропуску строку для прийняття спадщини.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року відмовлено за недоведеністю у задоволенні позовних вимог адвоката Земцової А.В., представника ОСОБА_2 ..

В апеляційній скарзі адвокат Земцова А.В., представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно викладено доводи позову та висловлена незгода з оцінкою судом встановлених обставин і поданих суду доказів.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права і просить рішення суду першої інстанції змінити у частині мотивів відмови у позові.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 01 березня 2020 року встановлений юридичний факт, а саме факт проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, про було достеменно відомо ОСОБА_2 , оскільки його представники ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , брали участь у розгляді цієї справи.

Так як ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , то саме вона має відповідачем у справі за позовом його сина про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу адвоката Земцової Анастасії Володимирівни, і слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть, виданого 10 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 181, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . (а.с.26).

Відповідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 27 січня 1990 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 04 березня 2020 року встановлено факт, що ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.53-53).

18.06.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Глобинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.34-35).

Постановою державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області від 15 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини (а.с.7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять підтверджень хвороби позивача та пожежі у період з 06.08.2015 року по 06.02.2016 рік.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Книги шостої ЦК України (Спадкове право).

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стверджуючи про існування поважних причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини хвороба, пожежа, позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів (ст.77 - ст.80 ЦПК України) у підтвердження існування перелічених обставин.

Суд першої інстанції, виконавши вимоги ст.89 ЦПК України, зробив правильний по суті висновок про недоведеність обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Однак, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не звернув уваги на склад учасників цього спору.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №759/3515/19) викладений такий правовий висновок.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

У справі, що розглянута судом першої інстанції, позов пред`явлений у серпні 2020 року адвокатом Зємцовою А.В. в інтересах ОСОБА_2 . Відповідачем по справі визначена Глобинська державна нотаріальна контора (а.с.1-3, 12,13).

До позову долучена світлокопія листа Глобинської державної нотаріальної контори, зі змісту якого вбачається, що до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 04 березня 2020 року (а.с.6).

Глобинська державна нотаріальна контора подала суду копію спадкової справи №14/2016 (а.с.25-47), а також відзив на позовну заяву з додатками (а.с.49 -54), з матеріалів яких вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , батька позивача, є інші спадкоємці, зокрема ОСОБА_1 (а.с.35 зворот,36,40, 53-54), а також те, що адвокат Зємцова А.В. обізнана про цю обставину.

10 грудня 2020 року адвокат Зємцова А.В. подала суду уточнену позовну заяву, згідно якої відповідачами по справі визначені Глобинська державна нотаріальна контора і Петрівська сільська рад Глобинського району (а.с.91-92).

За клопотанням адвоката Зємцової А.В. (а.с.98) суд першої інстанції замінив неналежного відповідача Глобинську державну нотаріальну контору, на належного відповідача Петрівську сільську раду Глобинського району, Глобинська державна нотаріальна контора залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (а.с.100).

За приписами ст.51 ЦПК України суд позбавлений права за своєю ініціативою залучати до участі у справі в якості співвідповідача інших осіб або замінювати відповідача на іншу особу, яка має відповідати за пред`явленими вимогами.

Представник позивача диспозитивно розпорядився своїми процесуальними правами та за наявності інформації про спадкоємця після смерті ОСОБА_2 не вжив заходів для залучення цього спадкоємця відповідачем по справі.

У зв`язку з наведеним суд першої інстанції мав відмовити у позові з підстав пред`явлення вимоги до неналежного відповідача.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині мотивів відмови у позові.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Земцової Анастасії Володимирівни, представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину Глобинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року відповідно до висновків, викладених у постанові апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 червня 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов