КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 372/440/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1481/2021Головуючий у суді першої інстанції - Потабенко Л.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області (Київської обласної прокуратури) в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міжрегіональний офіс захисників масивів Дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом, в якому, враховуючи заяву про заміну неналежного відповідача та зміну предмету позову, просив:

- Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 25.03.2016 року за № 10-4404/15-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким відведено у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:070:0088 для індивідуального садівництва, розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області;

- Витребувати на користь держави в особі Обухівської районної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:070:0088 для індивідуального садівництва, розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 25.03.2016 року № 10-4404/15-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено документацію із землеустрою та надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:070:0088 для індивідуального садівництва, розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

14.06.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 1763 відчужив належну йому земельну ділянку ОСОБА_4 .

В подальшому спірна земельна ділянка була відчужена ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2018 року № 517.

Разом з тим, позивач вказував, що наказ Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 25.03.2016 року № 10-4404/15-16-сг прийнято з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 122 Земельного кодексу України, оскільки земельну ділянку відведено в приватну власність ОСОБА_3 для ведення садівництва за рахунок земель, частина яких є землями водного фонду, що перебувають у постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів для обслуговування та експлуатації захисних гідротехнічних споруд, без припинення права користування ними в порядку, визначеному законом.

Крім того, зазначав, що спірний наказ Головного управління Держгеокадастру в Київській області прийнято всупереч повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, оскільки розпорядження землями водного фонду державної власності не відноситься компетенції Управління.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06.02.2020 року позов задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 25.03.2016 року за № 10-4404/15-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким відведено у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:070:0088 для індивідуального садівництва, розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області. Витребувано на користь держави в особі Обухівської районної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:070:0088 для індивідуального садівництва, розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області (т. 2, а.с. 6-14).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норма процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що оскільки сторонами були надані докази, які суперечать один одному, нею було подано клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

При цьому, зазначає, що після призначення вказаної експертизи по справі нею було проведено оплату послуг експертизи.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 107 ЦПК України, судом першої інстанції не було розглянуто клопотання експерта щодо збирання витребуваних останнім матеріалів для проведення експертизи, що, як наслідок, призвело до порушення її прав та неможливості довести протиправність та необґрунтованість позовних вимог (т. 2, а.с. 27-35).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.04.2020 року апеляційну скаргу залишено без руху (т. 2, а.с. 48, 49).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т.2, а.с. 54, 55).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.06.2020 року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (т.2, а.с. 63).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.01.2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення судової земельно-технічної експертизи. Призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: чи є перетинання земельних ділянок, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер № :04:070:0088, та земельної ділянки загальною площею 108.4675 га, право постійного користування на яку посвідчено державним актом серії ЯЯ № 383768 від 28.10.2015 року за Дніпровським басейним управлінням водних ресурсів? На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т. 3, а.с. 35-39).

15.04.2021 року до суду надійшов Висновок експерта КНДІСЕ від 07.04.2021 року за № 5035/21-41 разом з матеріалами справи (т. 3, а.с. 61).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.04.2021 року провадження у справі поновлено (т. 3, а.с. 76-78).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Обухівської районної державної адміністрації надійшло до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 25.03.2016 року № 10-4404/15-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено документацію із землеустрою та надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:070:0088 для індивідуального садівництва, розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

В подальшому ОСОБА_3 на підставі вищевказаного наказу проведено державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 29071739 від 02.04.2016) та відчуджено її на користь ОСОБА_4 .

Згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:070:0088 площею 0,12 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області станом на 07.02.2018 року зазначена ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.06.2016 № 1763. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 30060370 від 15.06.2016 року.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:070:0088 площею 0,12 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області на даний час є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.05.2018 року № 517. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 41304474 від 26.05.2018 року.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 383768 від 28.10.2005 року в постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів перебуває земельна ділянка площею 108,4675 га в межах Української міської ради Обухівського району Київської області для обслуговування та експлуатації захисних гідротехнічних споруд Канівського водосховища.

Так, ст. 4 Водного кодексу України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.

Згідно зі ст. 85 Водного кодексу України порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. У постійне користування землі водного фонду надаються водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані. Користування цими ділянками у зазначених цілях здійснюється з урахуванням вимог щодо охорони річок і водойм від забруднення, засмічення та замулення, а також з додержанням правил архітектури планування приміських зон та санітарних вимог у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України встановлено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 59 Земельного кодексу України, у приватну власність громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність лише замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів), а також на умовах оренди можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Аналогічну норму містить і Водний кодекс України (ст. 85), якою встановлено порядок передачі земель водного фонду у тимчасове та постійне користування.

Статтею 19 Земельного кодексу України визначено основні категорії земель, в тому числі землі сільськогосподарського призначення та землі водного фонду.

Згідно зі ст. 20 вказаного кодексу віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови у державній реєстрації або визнання державної реєстрації земельних ділянок недійсною.

Статтею 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам в тому числі для ведення садівництва.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов`язковій державній експертизі, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду.

Відповідно до ст. 35 вказаного закону позитивні висновки державної експертизи щодо об`єктів обов`язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією. Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об`єктів обов`язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Порядок та підстави припинення права користування земельною ділянкою встановлено ст. ст. 141-145 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, посилався на те, що наказ Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 25.03.2016 року № 10-4404/15-16-сг прийнято з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 122 Земельного кодексу України, оскільки земельну ділянку відведено в приватну власність ОСОБА_3 для ведення садівництва за рахунок земель, частина яких є землями водного фонду, що перебувають у постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів для обслуговування та експлуатації захисних гідротехнічних споруд, без припинення права користування ними в порядку, визначеному законом.

При цьому, на підтвердження вищенаведених обставин, позивачем було надано до суду інформаційну довідку Дніпровського басейнового управління водних ресурсів від 03.10.2017 року № ІС/01-12/1093, згідно з якою земельна ділянка з кадастровим номером :04:070:0088 знаходиться в районі земель водного фонду, що на підставі державного акту серії ЯЯ № 383768 від 28.10.2005 перебувають в постійному користуванні Управління.

Також, як вбачається з листа Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем від 10.01.2018 № 01-01/8, доданого позивачем до матеріалів справи, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:070:0088 частково накладається на землі гідротехнічних споруд, які згідно державного акту серії ЯЯ № 383768 від 28.10.2005 перебувають у постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів.

У свою чергу, заперечуючи щодо задоволення позову, представником відповідача ОСОБА_1 було надано до суду відповідь ДП "Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" за № 01/01-05/961 від 02.11.2018 року щодо визначення меж земельних ділянок з кадастровими номерами № :04:070:0087 та № :04:070:0088, розташованих на території Української міської ради Обухівського району Київської області та їх перетину із землями гідротехнічних споруд, які згідно державного акту серії ЯЯ № 383768 від 28.10.2005 року перебувають у постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів.

Як вбачається зі змісту вказаної відповіді, земельні ділянки з кадастровими номерами № :04:070:0087 та № :04:070:0088, розташовані на території Української міської ради Обухівського району Київської області, не перетинаються із землями гідротехнічних споруд, які згідно державного акту серії ЯЯ № 383768 від 28.10.2005 року перебувають у постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів.

Однак, незважаючи на те, що наявні у матеріалах справи докази, надані сторонами на підтвердження своїх доводів, суперечать один одному, а також те, що процесуальний закон зобов`язує суд повно та всебічно з`ясувати обставини справи і встановити характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, взяв до уваги лише ті докази, які надав позивач, та не навів жодного обгрунтування причин відхилення доказів, наданих відповідачем.

Крім того, незважаючи на те, що у справі за клопотанням відповідача було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої було оплачено відповідачем у повному обсязі, судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 107 ЦПК України, не було розглянуто клопотання експерта щодо збирання витребуваних ним матеріалів для проведення експертизи, та, як наслідок, позбавлено відповідача можливості скористатися гарантованим йому процесуальним законом правом довести обставини, на які він посилається як на підставу свої заперечень щодо пред`явлених до нього позовних вимог.

За вказаних обставин, а також враховуючи положення ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судову земельно-технічну експертизу.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 07.04.2021 року № 5035/21-41 перетин меж між земельною ділянкою з кадастровим номером :04:070:0088 площею 0,12 га, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, та земельною ділянкою загальною площею 108,4675 га, право постійного користування на яку посвідчено актом серії ЯЯ № 383767 від 28.10.2005 року за Дніпровським басейним управління водних ресурсів, відсутній (т. 3, а.с. 62-75).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне віднести висновки зазначеної експертизи до числа достовірних, адже експертом у повній мірі дотримані вимоги чинного законодавства при проведенні експертизи та використані дані, отримані від уповноваженого законом органу.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів які б спростовували вказаний висновок експертизи, матеріали справи не містять.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:070:0088 площею 0,12 га, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, сформована саме за рахунок земельної ділянки загальною площею 108.4675 га, право постійного користування на яку посвідчено актом серії ЯЯ № 383767 від 28.10.2005 року за Дніпровським басейним управління водних ресурсів.

Крім того, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельну ділянку з кадастровим номером :04:070:0088 площею 0,12 га відведено з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, прокурором, у порядку передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України, також надано не було.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову, з Київської обласної прокуратури підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 286 грн. 00 коп., а також витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 10 983 грн. 04 коп., понесення яких відповідачем підтверджується квитанцією від 06.03.2020 року на суму 3 304 грн.00 коп., квитанцією про сплату № 71912 від 15.04.2020 року на суму 1 983 грн. 00 коп.,, платіжним дорученням № 219 від 30.09.2019 року на суму 8 792 грн. 00 коп. та дублікатом квитанції від 09.03.2021 року на суму 2 191 грн. 04 коп. (т. 2, а.с. 36, 37, 39, 53, т. 3, а.с. 59).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 лютого 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області (Київської обласної прокуратури) в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міжрегіональний офіс захисників масивів Дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - відмовити.

Стягнути з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 10 983 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн. 04 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 червня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська