Провадження № 2/643/1648/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, безпідставно списаних з заробітної картки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, безпідставно списаних з заробітної картки, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, що були безпідставно списані із заробітної картки № НОМЕР_1 у сумі 27356 грн., інфляційні витрати у сумі 2927,51 грн., суму пені у розмірі 27356 грн., а всього 57639,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 19.12.2017 по теперішній час працює в ДУ «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на посаді провідного юрисконсульта. Будь-яких виконавчих проваджень та інших встановлених законодавством документів передбачених для утримання із її заробітної плати не має, утримання з її заробітної плати не проводяться. На підставі договору № 3 від 16.01.2013 «Про розрахункове касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток» заробітна плата всім працівникам здійснюється шляхом перерахування через АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим вона оформила у банківській установі платіжну картку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати, та відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» стала споживачем фінансових послуг цієї банківської установи. ОСОБА_2 22.12.2017 заробітну плату, вона дізналась, що банківською установою відповідачем було автоматично одноособово стягнуто з її банківського рахунку грошові кошти у розмірі 50% від зарахувань суми заробітку, та на теперішній час автоматичне списання від 50% до 100% проводиться від будь-яких зарахувань на її картку для виплати заробітної плати, що підтверджується Випискою про рух коштів по її картковому рахунку. 22.05.2020 вона звернулась до відповідача для надання роз`яснень стосовно підстав автоматичного, без її згоди, списання грошових коштів з її заробітної плати, та отримала відповідь банку від 10.06.2020 за № 20.1.0.0.0/7-200526/5427 про те, що з її картки списуються грошові кошти в рахунок погашення простроченої заборгованості, яка виникла через порушення нею умов кредитного договору б/н від 03.08.2010, відповідно до умов якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 . 28.05.2020 вона звернулась до відповідача з проханням надати інформацію про наявність в неї грошових зобов`язань перед банком та надати копії документа за її підписом, умови та правила надання банківських послуг за її підписом, заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг за її підписом тощо. На що отримала відповідь від 11.06.2020 за № 20.1.0.0.0/7-200603/14048 про те, що винним законодавством не передбачено обов`язку банку надавати копії договорів клієнтам, та їй роз`яснено, що при оформленні договору заповнюється анкета, в якій міститься пункт про те, що підписавши анкету, вона погодилась з усіма умовами , а тому автоматичне списання з її заробітної плати проводиться за її згодою, крім того, термін дії платіжної картки «Універсальна» № НОМЕР_2 сплив 31.01.2014. Позивач зазначає, що відповідачем безпідставно проводиться бездоговірне списання грошових коштів з поточного карткового рахунку, на який зараховується її заробітна плата та інші зарахування, термін дії картки «Універсальна» № НОМЕР_2 сплив 31.01.2014, відповідач не заявляв претензій щодо погашення будь-яких заборгованостей, позовної заяви про стягнення боргу не подавав, та відповідач не має права вимагати у позасудовому порядку повернення кредитних коштів. За період з 22.12.2017 по 28.08.2020 відповідачем одноособово, без її згоди та особистих розпоряджень з карткового рахунку позивача стягнута сума заробітку та інших надходжень у розмірі 27356 грн. Позивач просить стягнути з відповідача безпідставно списані з її карткового рахунку грошові кошти у розмірі 27356 грн., а також суму інфляційних витрат у розмірі 2927,51 грн., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, та суму пені у розмірі 27356 грн., відповідно до п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 02.11.2020 підсудність справи № 953/16289/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, безпідставно списаних з заробітної картки визначена Московському районного суду м. Харкова.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 справу передано в провадження судді Поліщук Т.В.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа, та відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 10.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, та зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати до Московського районного суду м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали, виписки про рух коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 підписану та завірену печаткою з 22.12.2017 по 10.11.2020; інформацію про загальну суму автоматичного списання з картки № НОМЕР_1 з 22.12.2017 по 10.11.2020; належним чином виготовлені та завірені умови та правила надання банківських послуг за підписом ОСОБА_1 ;

- належним чином виготовлену та завірену заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг за підписом позивача ОСОБА_1 ; інформацію про кількість отриманих карток у банку із зазначенням номерів карткових рахунків, типу та призначення даних карткових рахунків (для отримання кредиту, для одержання заробітної плати тощо) виданих на ім`я ОСОБА_1 (а.с.6-7 т.2).

09.12.2020 позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, що були безпідставно списані із заробітної картки № НОМЕР_1 за період з 22.12.2017 по 30.11.2020 у розмірі 39555,86 грн.; інфляційні витрати в сумі 3583,89 грн., суму пені у розмірі 39555,86 грн., а всього 82695,61 грн. (а.с.15-17 т.2).

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відзив на позовну заяву, в тому числі і уточнену, відповідач не подав.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в ДУ «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 19.12.2017 по теперішній час на посаді провідного юрисконсульта (наказ від 18.12.2017). Перерахування заробітної плати через установу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснюється на підставі договору про розрахункове касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток № 3 від 16.01.2013. Будь-яких виконавчих проваджень та інших встановлених законодавством документів, передбачених для утримання із заробітної плати не має. Утримання із заробітної плати ОСОБА_1 не проводяться, що підтверджується довідкою ДУ «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 21.09.2020 № 2.0/7355 (а.с.29 т.1).

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним на утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи.

За приписами Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, а також кошти, що знаходяться на рахунках у баках та інших фінансових установах, здійснюється лише щодо боржника і тільки за виконавчими документами.

Доказів, що ОСОБА_1 є боржником у зобов`язанні, стягувачем за яким є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та про наявність виконавчого провадження, суду не надано.

З виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картковому рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_1 вбачається, що за період з 20.12.2017 по 30.11.2020 банком проводилось автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості, а саме, по карті НОМЕР_4 - 22.12.2017 на суму 587,20 грн.; по карті НОМЕР_5 - 15.02.2018 на суму 140,92 грн.; по карті НОМЕР_4 - 15.02.2018 на суму 404,08 грн.; по карті НОМЕР_5 - 27.02.2018 на суму 1553,23 грн.; по карті НОМЕР_6 на суму 545,00 грн.; по карті НОМЕР_5 12.04.2018 на суму 49,23 грн.; по карті НОМЕР_5 - 01.08.2018 на суму 16,73 грн.; по карті НОМЕР_5 30.08.2018 на суму 0,38 грн.; по карті НОМЕР_5 14.01.2019 на суму 0,50 грн.; по карті НОМЕР_5 30.01.2019 на суму 0,50 грн.; по карті НОМЕР_5 14.02.2019 на суму 835,00 грн.; по карті НОМЕР_5 25.02.2019 на суму 0,25 грн.; по карті НОМЕР_5 28.03.2019 на суму 0,25 грн.; по карті НОМЕР_5 15.05.2019 на суму 880,00 грн.; по карті НОМЕР_5 30.05.2019 на суму 778,54 грн.; по карті НОМЕР_5 30.05.2019 на суму 2012,50 грн.; по карті НОМЕР_5 26.06.2019 на суму 541,42 грн.; по карті НОМЕР_5 29.07.2019 на суму 0,50 грн.; по карті НОМЕР_5 15.08.2019 на суму 182,70 грн.; по карті НОМЕР_5 30.08.2019 на суму 0,50 грн.; по карті НОМЕР_5 05.09.2019 на суму 30,00 грн.; по карті НОМЕР_5 13.09.2019 на суму 1000,00 грн.; по карті НОМЕР_5 15.10.2019 на суму 1760,00 грн.; по карті НОМЕР_5 22.10.2019 на суму 60,00 грн.; по карті НОМЕР_5 25.11.2019 на суму 0.50 грн.; по карті НОМЕР_5 - 29.11.2019 на суму 2415,00 грн.; по карті НОМЕР_5 30.01.2020 на суму 2415,00 грн.; по карті НОМЕР_5 30.01.2020 на суму 2420,88 грн.; по карті НОМЕР_5 14.02.2020 на суму 247,07 грн.; по карті НОМЕР_5 06.03.2020 на суму 30,00 грн.; по карті НОМЕР_5 08.03.2020 на суму 11,83 грн.; по карті НОМЕР_5 10.03.2020 на суму 0,50 грн.; по карті НОМЕР_5 27.03.2020 на суму 94,24 грн.; по карті НОМЕР_5 27.03.2020 на суму 58,65 грн.; по карті НОМЕР_5 - 30.03.2020 на суму 841,10 грн.; по карті НОМЕР_5 30.03.2020 на суму 2417,15 грн.; по карті НОМЕР_5 15.05.2020 на суму 1285,00 грн.; по карті НОМЕР_5 29.05.2020 на суму 1258,42 грн.; по карті НОМЕР_5 14.08.2020 на суму 1080,00 грн.; по карті НОМЕР_5 28.08.2020 на суму 3654,41 грн.; по карті НОМЕР_5 - 28.08.2020 на суму 1074,73 грн.; по карті НОМЕР_5 - 15.09.2020 на суму 1175,00 грн.; по карті НОМЕР_5 30.09.2020 на суму 1151,36 грн.; по карті НОМЕР_5 30.09.2020 на суму 2310,49 грн.; по карті НОМЕР_5 02.10.2020 на суму 15,47 грн.; по карті НОМЕР_5 12.10.2020 на суму 71,40 грн.; по карті НОМЕР_5 12.10.2020 на суму 85,34 грн.; по карті НОМЕР_5 - 15.10.2020 на суму 100,00 грн.; по карті НОМЕР_5 30.10.2020 на суму 973,22 грн.; по карті НОМЕР_5 13.11.2020 на суму 1205,00 грн.; по карті НОМЕР_5 17.11.2020 на суму 11,74 грн.; по карті НОМЕР_5 25.11.2020 на суму 1,00 грн.; по карті НОМЕР_5 30.11.2020 на суму 1159,81 грн.; по карті НОМЕР_5 30.11.2020 на суму 4025,00 грн. (а.с.20-46 т.2).

У своїй відповіді від 10.06.2020 № 20.1.0.0.0/7-200526/5427 АТ КП «ПРИВАТБАНК» на звернення ОСОБА_1 від 22.05.2020 про надання інформації, зазначає, що 03.08.2010 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, та в зв`язку з невиконанням умов договору виникла заборгованість (а.с.14-19 т.1).

У своїй відповіді від 11.06.2020 № 20.1.0.0.0/7-200603/14048 АТ КП «ПРИВАТБАНК» на звернення ОСОБА_1 від 28.05.2020 про надання інформації, зазначає, що за умовами договору про надання банківських послуг б/н від 03.08.2010, укладеному між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 , у користування позивача надана платіжна картка «Універсальна» № НОМЕР_2 , термін дії якої сплив 31.01.2014 (а.с.20-24 т.1).

Відповідачем у встановлений судом строк не виконана ухвалу суду про витребування доказів, про неможливість надати такі докази суду не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причини доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ.

У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд дійшов до висновку, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо списання грошових коштів з банківського рахунка без розпорядження клієнта, що регулюється нормами ст. 1071 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Згідно з ч. 3 ст. 1066 цього Кодексу банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 цього Кодексу договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У пункті 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III визначено, що списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно із пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платником визначається особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання (формування) документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

У статті 26.1. цього Закону передбачено, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та (або) третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Згідно з пунктом 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стороною відповідача не надано до суду жодних доказів про наявність між ним та позивачем чинного кредитного договору, за умовами якого передбачено погоджене сторонами право Банку здійснювати договірне списання грошових коштів зі всіх рахунків Позивача в Банку в будь яких валютах (у тому числі з рахунків, що будуть відкриті позивачем у майбутньому), реквізити яких банк визначить самостійно, в сумах, необхідних для виконання грошових зобов`язань Клієнта перед банком.

Матеріали справи не містять доказів про те, що договір про надання банківських послуг, за яким позивачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 на отримання заробітної плати, який би містив реквізити кредитного договору, передбачав реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання коштів без розпорядження клієнта.

Разом із тим, як стверджується позивачем, вона не надавала банку розпорядження на списання грошових коштів з її карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який зараховувалася її заробітна плата.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач не маючи розпорядження клієнта - позивача по справі та не маючи законних підстав на списання коштів без такого розпорядження у відповідності до ч. 2 ст. 1071 ЦК України, неправомірно автоматично списав кошти із зарплатної картки позивача.

Доказів наявності інших підстав для автоматичного списання коштів відповідачем суду не надано.

За період з 22.12.2017 по 30.11.2020 з карткового рахунку позивача № НОМЕР_1 відповідачем безпідставно списані грошові кошти у розмірі 39555,86 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем у відповідності до ст. ст. 79-80 ЦПК України доведено факт списання коштів без будь-якого його розпорядження та відсутність договору між сторонами щодо списання коштів із карткового рахунку без розпорядження клієнта, із якої отримує позивач заробітну плату, а тому таке списання здійснено з порушенням норм ст. 1071 УЦК України.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сума безпідставно утриманих коштів відповідачем не оспорюється, та підлягає безумовному стягненню з відповідача на користь позивача.

Норми трудового законодавства та Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивач у позові, приймаються судом при ухваленні рішення суду, однак застосовує спеціальні норми матеріального права, які регулюються спірні правовідносини ст. ст. 1066-1073 ЦК України.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача пені та інфляційних витрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, як зазначено судом вище, до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальні норми матеріального права. Відповідальність за ч. 2 ст. 625 ЦК України наступає за прострочення виконання грошового зобов`язання, за ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - за прострочення виконання, надання послуги, та зазначені норми закону можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

За приписами ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права щодо пред`явлення вимоги до відповідача про стягнення суми пені та інфляційних витрат, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, відмова у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 3583,89 грн. та пені у розмірі 39555,86 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», не позбавляє позивача в подальшому звернутися до суду із позовом до відповідача з вимогою сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки на підставі ст. 1073 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно списаних грошових коштів за період з 22.12.2017 по 30.11.2020 у розмірі 39555,86 грн.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню вищенаведених підстав.

При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 74-81, 141, 247 ч.2, 259, 264-265, 274-279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, безпідставно списаних з заробітної картки задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно списані із заробітної картки грошові кошти за період з 22.12.2017 по 30.11.2020 у розмірі 39555 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 86 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Поліщук