Справа № 291/692/20
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
27 січня 2021 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Митюк О.В.,
за участю секретаря Кащук Л.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Новокщонової О.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом
Заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави
до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів : Фермерське господарство «Лебединський О.В.» , Державний реєстратор Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Назімова Катерина Сергіївна
про визнання незаконними та скасування рішень сесії, скасування запису про проведення державної реєстрації права спільної сумісної власності,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.
Представником відповідача Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, відповідачем ОСОБА_4 було подано письмові клопотання про закриття провадження по справі, так як даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,
Представником відповідача Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, відповідачем ОСОБА_4 подано письмові клопотання про повернення позовної заяви Бердичівській міській прокуратурі Житомирської області як неналежному суб`єкту звернення.
Представник позивача в судовому засідання заперечував щодо поданих клопотань за їх безпідставністю.
Представник третьої особи підтримала подані клопотання, та просила суд їх задовольнити.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені.
Суд заслухавши думку присутніх учасників підготовчого судового засідання, дослідивши подані клопотання встановив наступне.
Так, як свідчить зміст позовної заяви, предметом даного спору є правомірність набуття земельної ділянки фізичними особами.
У даній справі відповідачі - фізичні особи на підставі оспорюваного прокурором рішення органу місцевого самоврядування отримали земельну ділянку із земель комунальної власності у приватну власність для ведення фермерського господарства на підставі ст. 118 ЗК України. Після реєстрації права спільної сумісної власності на цю земельну ділянку, відповідачі (фізичні особи) нового фермерського господарства не створили, земельну ділянку передали у користування вже існуючого з 18.01.2002 СФГ «Вега», яке, внесло відомості до свого статуту про перебування в його користуванні спірної ділянки.
Таким чином, з огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин у справі, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При цьому, перебування земельної ділянки у користуванні третьої особи - СФГ «Вега» та внесення відповідних відомостей до його статуту, не може бути підставою для розгляду справи в порядку господарського судочинства.
Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в еуді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.56 ЦГІК України.
Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.
Згідно з статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ч,4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Рішенням Конституційного суду України №3-рп./99 віл 08.04.1999 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, по «інтереси держави» с оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням па законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Згідно ст.14 Конституції України та ст.373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що. перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 2 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням суспільного інтересу. Держава зацікавлена у дотриманні процедур реалізації прав на землю, так само як і у дотриманні норм чинного земельного законодавства. Додержання вимог закону не може не являти суспільного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване па забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості при реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності суб`єктів цивільних правовідносин.

У той же час, протиправне надання земель у власність не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні.

Отже, правовідносини щодо використання земель становлять суспільний інтерес, а незаконність при їх використанні такому суспільному інтересу не відповідає.

З урахуванням ст.ст. І, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень ( територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, які є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Отже, оскільки право комунальної власності територіальної громади чи захищається па рівних умовах з правами власності інших суб`єктів, кожне порушення закону щодо безпідставного заволодіння комунальною власністю є порушенням державних інтересів.

Статтями 12, 122 цього ж Кодексу передбачено, що до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад. Сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад, для всіх потреб.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Однак, саме Вчорайшенською сільською радою Ружинського району Житомирської області передано у приватну власність спірну земельну ділянку.

Так, прийняття рішення про надання у власність земель комунальної власності з порушенням вимог законодавства позбавляє територіальну громаду сіл, які входять в об`єднану громаду, правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус. У цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права користування на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

З огляду на вказане, прокурор заявляє указаний позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган навпаки покликаний ці інтереси захищати.

Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України №452/97-13 від 15.07.1997), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення.

Враховуючи викладене, а також те, що порушення інтересів територіальних громад сіл відбулось внаслідок дій органу місцевого самоврядування, прокурор звертається із зазначеним позовом як самостійний позивач в інтересах держави, а відповідний орган місцевого самоврядування - Вчорайшенська сільська рада, зазначена, як відповідач.

Відповідно до п.5-1 Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року із змінами і доповненнями внесеними Постановами КМУ №482 від 22.07.2016 року та №917 від 23.11.2016 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» посадові особи Держгсокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися то суду з позовом щодо відшкодуваннявтрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва,а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.З огляду па викладене, Держгеокадастр та його територіальні органи як орган державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, не може розцінюватись як уповноважений суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист порушених інтересів держави, оскільки у нього відсутні повноваження на звернення до суду з позовами щодо оскарження рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань розпорядження земельними ділянками, що відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратурою» є підставою для представництва інтересів держави в суді.

Таким чином, зважаючи па відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, Бердичівська місцева прокуратура у відповідності до ч.5 ст.56 ЦПК України набуває статусу позивача у справі про визнання незаконним рішення сільської ради та скасування запису про право власності.

Водночас, згідно ст.6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада села є первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень, а відповідно до ст. 10 цього ж Закону сільська рада є представницьким органом територіальної громади міста і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження, визначені Конституцією та законами.

Необхідність звернення прокурора з даним позовом зумовлена необхідністю захисту інтересів держави в особі територіальної громади.

На підставі вищевикладеного в задоволенні клопотання про повернення позовної заяви Бердичівській міській прокуратурі Житомирської області як неналежному суб`єкту звернення відмовити.

У відповідностідоп.6 ч.1ст.251 ЦПК України у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6ч.1ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

У своєму клопотанні представником відповідача не зазначено об`єктивних підстав для зупинення провадження у даній справі, а зупинення провадження у даній справі, на думку суду, призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018 року.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача, відповідача і зупинення провадження у даній справі, оскільки подальший розгляд цієї справи є можливим.

Керуючись ст. 185, 251, 255, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі за позовом Заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів : Фермерське господарство «Лебединський О.В.» , Державний реєстратор Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Назімова Катерина Сергіївна про визнання незаконними та скасування рішень сесії, скасування запису про проведення державної реєстрації права спільної сумісної власності, відповідно п.п.5, 6 ч.1 ст.251 Цивільно процесуального кодексу України - відмовити

В задоволенні клопотання відповідачів: Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_3 про закриття провадження по цивільній справі за позовом Заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів : Фермерське господарство «Лебединський О.В.» , Державний реєстратор Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Назімова Катерина Сергіївна про визнання незаконними та скасування рішень сесії, скасування запису про проведення державної реєстрації права спільної сумісної власності на підставі п.1 ч.1 ст.255 Цивільно-процесуального кодексу відмовити.

В задоволенні клопотання відповідачів: Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_4 про поверення цивільної справи за позовом Заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів : Фермерське господарство «Лебединський О.В.» , Державний реєстратор Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Назімова Катерина Сергіївна про визнання незаконними та скасування рішень сесії, скасування запису про проведення державної реєстрації права спільної сумісної власності заступнику керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області на підставі п.4 ч.4 ст.185 Цивільно-процесуального кодексу відмовити.

Повний текст ухвали складено 02.02.2021 року.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвали суду, які визначені в ст. 353 ЦПК України може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О. В. Митюк.