Справа № 459/2228/20
Провадження № 2/459/148/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 лютого 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань Яковенко І.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог КП «Червонограджитлокомунсервіс» - про визнання втрати права на користування житловим приміщенням квартири,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 . На обґрунтування своїх вимог послалася на те, що в спірній неприватизованій квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 - квартиронаймач (позивач по справі), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (її внучка), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (її внук), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (її внучка), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (її правнук), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (її внучка), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (її внучка). Відповідачі з 2016року добровільно та по своїй ініціативі перейшли на інше постійне місце проживання, забравши всі свої речі із даної житлової площі. Перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачам не чинила. Крім того зазначає, що відповідачі починаючи з 2016року за житло та комунальні послуги не сплачують, також вона з ними не веде спільного господарства. Після одруження ОСОБА_3 , перейшла на постійне місце проживання на житлову площу чоловіка. Факт не проживання ОСОБА_3 у квартирі, підтверджується актами КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.01.2020року та актами від 15.06.2020року. За період з 2016року відповідачі не вчиняли жодних спроб для вселення. Зазначає, що без згоди відповідачів вона не має можливості приватизувати спірну квартиру, а згоди відповідачі на приватизацію квартири не дають. Всі ці обмеження, чинять їй перешкоди у користуванні спірним житлом.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24.09.2020 року залишено позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 12.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

12.11.2020року протокольною ухвало відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08.12.2020року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розглядує.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 27.01.2021 року судовий розгляд справи відкладено.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила такий задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, і не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, відзиву не подали.

Представник третьої особи - КП «Червонограджитлокомунсервіс» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань чи заяв не подавав.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира не приватизована, належить до державного фонду.

Згідно з копією рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 15.06.1989р. закріплено квартиру з видачею договору найму та переоформленням особового рахунку за ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 30.06.2020року № 7041 та копією паспорта відповідача.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 30.06.2020року № 7041.

Відповідно до актів КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.01.2020р. № 224/07 та 15.06.2020р. № 2305/07 ОСОБА_3 на час складання актів, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але фактично там не проживає.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Стаття 47 Конституції України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позивач як підставу позову зазначила вибуття відповідачів на постійне проживання в інше жиле приміщення.

Відповідно до статті 107 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" відповідно до статті 107 ЖК УРСР наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Отже, на підставі ст.107 ЖК України наймач житлового приміщення або член його сім`ї може бути визнаний судом таким, що втратив право користування цим приміщенням, якщо фактичні дані свідчать про обрання ним іншого постійного місця проживання.

У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі "Садов`як проти України" зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене "згідно із законом", не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається "необхідним у демократичному суспільстві".

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі беззаперечні докази про обрання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 іншого постійного місця проживання. Крім того, у позовній заяві та доданих до неї додатках, позивачем не зазначено, за якою адресою проживають відповідачі.

Суд також враховує, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі "МакКенн проти Сполученого Королівства" від 13 травня 2003 року, та рішення ЄСПЛ у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02 грудня 2010 року).

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно з вимогами ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право власності або право постійного користування іншим житловим приміщенням, стороною позивача до суду не надано. Також не надано і доказів того, що відповідачі не проживають у даній квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Крім того, відповідно до актів КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.01.2020р. № 224/07 та 15.06.2020р. № 2305/07 ОСОБА_3 на час складання актів, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але фактично там не проживає. Однак у вказаних актах не зазначено з якого саме часу остання не проживає.

Отже, за вищевказаних обставин визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими що втратили право користування квартирою, що за адресою: АДРЕСА_2 , призведе до неспівмірного втручання в право на житло та необґрунтованого позбавлення їх житла.

Наведене виключає наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, 280-289, 354ЦПК України, ст.ст. 9, 65, 71, 72, 107 ЖК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог КП «Червонограджитлокомунсервіс» - про визнання втрати права на користування житловим приміщенням квартири - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16.02.2021року.

Позивач: ОСОБА_2 (ідентиф.номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), ,

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 )

Третя особа: КП «Червонограджитлокомунсервіс» (, м. Червоноград, вул. Шевська, 1а, Львівська область)

Представник позивача: ОСОБА_1 (АДРЕСА_4)

Суддя: Д. І. Рудаков