Справа № 450/1741/14-ц Провадження № 2/450/190/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Управління Держкомзему у Пустомитівському районі,

про (предмет позову):

зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні позивачу земельною ділянкою та привести у відповідність розміри земельної ділянки з задокументованими та встановленими координатами,

підстава позову (позиція позивача): в с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської області розташована земельна ділянка площею 0,1384 га., призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, котра належить позивачеві на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського раойнного нотаріального округу Кіт П.В., від 24.02.2012 року, зареєстровано в реєстрі № № 242. Поряд із земельною ділянкою позивача згідно державного акту на право власності на землю розташована земельна ділянка відповідача у справі. На думку позивача зазначена земельна ділянка частково захоплена відповідачем, котрий самовільно змінив межі між зазначеними земельними ділянками.

Позиція відповідача: у судове засідання з`явився, позовні вимоги заявлені позивачем не визнав, у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити, оскільки він (відповідач) уже протягом тривалого часу користується земельною ділянкою, що є предметом спору у даній цивільній справі. Відповідач постійно доглядає земельну ділянку, користується останньою у відповідності до її цільового призначення. Межові знаки між земельними ділянками, що належать сторонам не є порушеними. Будь -яке захоплення земельної ділянки зі сторони відповідача відсутнє.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області у судове засідання явку представника не забезпечувало.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держкомзему у Пустомитівському районі у судове засідання явку представника не забезпечувало.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

01.07.2014 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 25.09.2014 року заперечення відповідача на позов; 13.01.2015 року ухвала суду про призначення експертизи; 27.03.2015 року заява представника відповідача адвоката Заяць І.І. про відкладення розгляду справи; 11.01.2018 року заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами цивільної справи 05.06.2018 року заява ОСОБА_1 про залучення до участі у справі правонаступника позивача, у зв`язку із смертю; 07.09.2018 року заява представника позивача ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами цивільної справи; 15.11.2019 року заява представника позивача про перерву в судовому засіданні; 26.02.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 про ознайомлення з матеріалами справи; 14.08.2020 року заява представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника; 09.02.2021 року заява представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

24.02.2012 року між позивачем ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Кір П.В., зареєстровано в реєстрі за № 242. Згідно умов договору позивач придбала у ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,1384 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:009:0142, розташованої в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області.

Згідно державного акту від 04 вересня 2007 р. (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01:07:458:03459) на право власності на земельну ділянку, що виданий гр. ОСОБА_7 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Зимноводівської сільської ради від 29.03.2007 року № 183, останній передається у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарської будівлі площею 0,1384 га в межах згідно з планом.

Згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки, що розташована в с. Зимна Вода, дана земельна ділянка межує по межі А-Б із землями загального користування АДРЕСА_1 , Б-В землі гр. Феринц, В-Г землі гр. ОСОБА_8 землі гр. ОСОБА_9 .

Як позивач та і відповідач, як вбачається з матеріалів цивільної справи, отримали вказане вище майно в законному порядку. Право власності первісних набувачів на майно, що тепер знаходиться у власності сторін у справі, не оскаржувалося.

З метою підтвердження чи спростування факту захоплення ОСОБА_2 земельної ділянки, за клопотанням представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_10 судом була призначена будівельно-технічна експертиза. Висновком експерта № 1943 за результатами проведення земельно технічної експертизи по цивільній справі № 450/1741/14-ц від 13.12.2016 року встановлено таке:

Дійсна площа по замірах на місцевості земельної ділянки, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:009:0142, розташований в с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської обл. становить 1180 кв.м., яка не співпадає із державним актом. По замірах на місцевості дана земельна ділянка на 204,0 кв.м. є меншою від вказаної площі у державному акті та має наступні розміри по периметру за год. ст. 17,03; 52,80; 19,12; 12,19; 3,24; 15,63; 0,68; 10,41; 1,55; 43,19. (див. дод. №2, табл.1).

Межі земельної ділянки, на місцевості належної ОСОБА_6 , кадастровий номер :01:009:0142, розташований в с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської обл., у тому числі по межі Б-В зі сторони суміжного землекористувача «Ференц», у порівнянні із межами такої земельної ділянки, закріпленими у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 501832 зареєстрованому в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 01:07:458:02359 від 04.09.2017 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 наступні:

згідно державного акта, по межі Б-В, становить 57,80 м, 1,00 м та 25,20 м.

згідно проведених обмірів по межі Б-В, зі сторони суміжного землекористування ОСОБА_11 становить 15,63, 0,68, 10,41, 1,55, 43,19 (див. додаток №2, таблиця 2).

Межі земельної ділянки суміжні із землекористувачем «Ференц» згідно проведених обмір співставляючи із державним актом не були порушені шляхом будівництва, будь- яких будівель чи споруд, на земельній ділянці належній ОСОБА_6 .

Межі земельної ділянки, які межують (суміжні) із землекористувачем «Ференц» згідно проведених обмір з подальшим співставлення даних із державним актом, не були порушені шляхом будівництва будь-яких будівель чи споруд на земельній ділянці належній ОСОБА_6 . Встановлено що дані земельні ділянки накладається (перетинаються) одна на одну, відповідно встановити чи відбулось захоплення земельних ділянок тим чи іншим землекористувачем, які являються суміжними ненадається можливим.

Щодо питання, які заходи слід вжити з метою усунення виявлених перешкод у користуванні земельною ділянкою є неможливим. В зв`язку з тим, що це не входить у компетентність судових експертів.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

За правилами статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376,зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (пункти 1.1., 1.2., 1.3).

У пунктах 4.1-4.3 Інструкції зазначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно достатті 186 Земельного кодексу Українидокументації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів і не довів, що йому чиняться перешкоди у користуванні його власною земельною ділянкою, і що такі перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою чинить саме відповідач, і відповідно що межі між земельними ділянками змінені, шляхом самовільного захоплення відповідачем частини земельної ділянки позивача.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із чіткого змісту наведених норм права (ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України) та відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнанні, або оспорюються. Інакше кажучи, навіть у разі обґрунтованого і підставного позову, але у разі, коли жодне право особи, яке звернулася із позовом непорушене і неоспорюється, то правових підстав для задоволення такого позову немає.

Так, Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну обов`язкову для всіх судів України правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». До аналогіних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 9 грудня 2015 року по справі № 6-849цс15, де висловив наступну правову позицію:

з урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції до 15.12. 2017 року (позивач звернувся до суду в 2015 році), яка аналогічна за змістом із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Також, ця ж сама позиція висловлена у постанові ВСУ у справі № 6-84цс14:

«З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

Отже, дотримуючись правових позицій Верховного Суду України по справах № 6-658цс15, №6-849цс15, № 6-84цс14, № 6-94цс13 та враховуючи норми ч.1 ст.4 ЦПК України можна стверджувати, що у разі, коли навіть позов є обґрунтованим і підставним, наприклад, якщо дійсно навіть є порушення закону, які, в принципі, зазвичай, тягнуть задоволення позову, але в конкретній справі жодне право, свобода чи інтерес саме позивача не було порушено зазначеними у позові незаконним діяння відповідача, права, свободи чи інтереси позивача відповідач не оспорює, то в такому разі правових підстав для задоволення такого конкретного позову немає.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено перед судом, що права останнього були порушені відповідачем, тому суд прийшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

про (предмет позову): зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні позивачу земельною ділянкою та привести у відповідність розміри земельної ділянки з задокументованими та встановленими координатами, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 18.02.2021 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ; Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, вул. Шухевича, 83, с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської області; Управління Держкомзему у Пустомитівському районі, вул. Заводська, 10, м. Пустомити.

СуддяЄ. О. Данилів