Справа № 308/6805/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Дергачової Н.В., за участю секретаря судового засідання: Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

За ухвалою від 28.09.2020 року судом було відкрите провадження у цивільній справі № 308/6805/20 в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено справу до розгляду по суті та встановлений строк для подання письмових заяв у цій справі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2021 року за клопотанням представника відповідача було постановлено залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якості третьої особи Моторне (транспортне) страхове бюро України

01.06.2021 року на адресу суду від представника відповідача адвоката, адвоката Митровки Я.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №308/6805/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, до вирішення Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №147/66/17.

Вказане клопотання мотивоване тим, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває справа № 308/6805/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.07.2017 року, біля 18 год. 10 хв., в м. Ужгород, по вул. Л. Толстого, позивач, керуючи автомобілем «Fіаt Тіро 1/6 ХS», нз. НОМЕР_1 , під час виникнення небезпеки, яку створив відповідач, керуючи транспортним засобом «Wolswagen Tiguan» , н/з. НОМЕР_2 , уникаючи її, виїжджаючи на зустрічну смугу руху вчинив зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», н/з НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали технічні ушкодження. Як причину ДТП, позивач зазначає створення аварійної обстановки водієм автомобіля «Volkswagen Tiguan», а саме ОСОБА_2 .

Однак, позивачем при подачі позовної заяви не було враховано те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за міжнародним страховим сертифікатом «Зелена картка». В свою чергу, виплата страхового відшкодування за таким міжнародним сертифікатом здійснюється на умовах, визначених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності автовласників країни, на території якої сталася ДТП, тобто України.

Відповідно, у даному випадку деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, враховуючи це, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. До того ж, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, у даному випадку ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18).

Таким чином, для правильного розгляду даної справи необхідним є з`ясування тієї обставини, чи позов пред`явлено до належного відповідача, яким у зв`язку із вищенаведеним є Моторно-транспортне страхове бюро України. У той же час право кредитора на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто право кредитора на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про 2- здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання кредитором у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 201/8286/16-ц (провадження № 61-4898св18) та від З0 вересня 2019 року у справі № 761/44196/17, (провадження № 61-13726св19). Од Однак, у даному випадку в межах річного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивач із заявою до страхової про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, не звернувся.

У той же час, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.07.2020 року прийнято до розгляду справу № 147/66/17 з метою розв`язання виключної правової проблеми щодо застосування норм матеріального права, а саме необхідністю вирішення того, чи втрачає потерпілий право на отримання захисту в межах позовної давності на загальних підставах шляхом пред`явлення позову про відшкодування шкоди до винуватця дорожньо-транспортної пригоди у разі, якщо ним втрачено право на отримання відшкодування від страховика/МТСБУ винної у дорожньо-транспортній пригоді особи з підстав пропуску строків, передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застраховано у межах інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та можливо наявність підстав для обов`язкової відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу ОСОБА_2 замість нього страховиком - МТСБУ, є необхідність у вирішенні питання, яким чином мають застосовуватися норми матеріального права у подібній ситуації, зокрема Великою Палатою Верховного Суду у справі № 147/66/17.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, представником позивача подана заява про розгляд клопотання представника відповідача без його участі, вирішення питання щодо зупинення провадження в справі покладає на розсуд суду.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, однак у клопотанні про зупинення провадження в цивільній справі № 308/6805/20 зазначає про розгляд такого за його відсутності та відсутності відповідача.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав.

Разом з тим, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так судом встановлено, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває справа № 308/6805/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.07.2017 року, біля 18 год. 10 хв., в м. Ужгород, по вул. Л. Толстого, позивач, керуючи автомобілем «Fіаt Тіро 1/6 ХS», нз. НОМЕР_1 , під час виникнення небезпеки, яку створив відповідач, керуючи транспортним засобом «Wolswagen Tiguan», н/з. НОМЕР_2 , уникаючи її, виїжджаючи на зустрічну смугу руху вчинив зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», н/з НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали технічні ушкодження. Як причину ДТП, позивач зазначає створення аварійної обстановки водієм автомобіля «Volkswagen Tiguan», а саме ОСОБА_2 .

Однак, позивачем при подачі позовної заяви не було враховано те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за міжнародним страховим сертифікатом «Зелена картка». В свою чергу, виплата страхового відшкодування за таким міжнародним сертифікатом здійснюється на умовах, визначених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності автовласників країни, на території якої сталася ДТП, тобто України.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) у випадку коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, враховуючи це, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. До того ж, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, у даному випадку ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Аналогічного правового.

Таким чином, для правильного розгляду даної справи необхідним є з`ясування тієї обставини, чи позов пред`явлено до належного відповідача, яким у зв`язку із вищенаведеним є Моторно-транспортне страхове бюро України. У той же час право кредитора на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто право кредитора на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про 2- здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання кредитором у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 201/8286/16-ц (провадження № 61-4898св18) та від 30 вересня 2019 року у справі № 761/44196/17, (провадження № 61-13726св19). Од Однак, у даному випадку в межах річного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивач із заявою до страхової про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, не звернувся.

У той же час, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.07.2020 року прийнято до розгляду справу № 147/66/17 з метою розв`язання виключної правової проблеми щодо застосування норм матеріального права, а саме необхідністю вирішення того, чи втрачає потерпілий право на отримання захисту в межах позовної давності на загальних підставах шляхом пред`явлення позову про відшкодування шкоди до винуватця дорожньо-транспортної пригоди у разі, якщо ним втрачено право на отримання відшкодування від страховика/МТСБУ винної у дорожньо-транспортній пригоді особи з підстав пропуску строків, передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правилами п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку (п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

На підставі вищенаведеного, з метою повного всебічного і об`єктивного з`ясування всіх фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 253, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у цивільній справі № 308/6805/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП до вирішення Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 147/66/17 (провадження 14-95цс20).

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова