Справа №718/2481/20
Провадження №2/718/706/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18.02.2021 року м. Кіцмань Чернівецька область
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Мінів О.І.
секретаря Анучкіної О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 718/2481/20 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» (місцезнаходження: вул.Стельмаха, 9 А, офіс 203 м.Ірпінь Київська область), треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Остапенко Євген Михайлович (місцезнаходження: майдан Героїв Небесної Сотні,7, м.Харків Харківська область), Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва, Тубінський Олег Володимирович (місцезнаходження: вул.Старосільська, 1 У, оф.3, м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Усманов М.А. звернувся 19.11.2020 року до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва, Тубінський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Свої вимоги мотивує тим, що 18.04.2013 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №1539/3212ЕS3М1І за умовами, якого банк надав їй кредит в розмірі 6540,80 гривень, процентна ставка 0,0001% річних, на строк до 02.05.2015 року.
На підставі вищевикладеного, з посиланням на відповідні норми законодавства просить суд визнати виконавчий напис №4281 від 11.09.2019 року таким, що не підлягає виконанню.
Відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2020 року, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 10 грудня 2020 року (а.с.24).
10 грудня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 26 січня 2021 року, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, які були повідомленні належним чином (а.с. 31).
14.01.2021 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Усмановим М.А. надіслано на адресу суду письмову заяву про стягнення судових витрат по справі, які просить стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та які складаються з судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрат на правову допомогу 4500 грн. (а.с. 34-40).
25.01.2021 року представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» - директор Велікданов С.К., скерував на адресу суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вказуючи на те, що понесенні витрати під час розгляду справи не є співмірними із ціною позову та складністю справи, яка відноситься до категорії малозначних. Крім того, стороною не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги; не доведено розмір та порядок обчислення витрат на надання такої допомоги та відсутність документу, що підтверджують надання послуг адвокатом (а.с. 44-51).
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.01.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 лютого 2021 року (а.с. 55-56).
18 лютого 2021 року сторони у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Усманов М.А. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. При цьому додав Договір про надання правової допомоги клієнту ОСОБА_1 від 05.11.2020 року.
Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання даної справи, що вбачається з підтвердження повідомлення на електронну пошту. Відзиву на позовну заяву не подав.
Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання даної справи, що вбачається з підтвердження повідомлення на електронну пошту.
Третя особа, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. у судове засідання також не з`явився хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-порталі судової влади.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу.
Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.
Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено, що 18.04.2013 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №1539/3212ЕS3М1І за умовами, якого банк надав їй кредит в розмірі 6540,80 гривень, процентна ставка 0,0001% річних, на строк до 02.05.2015 року (а.с.17-18).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.12.2017 року, вбачається, що ОСОБА_5 уклала шлюб 26.12.2017 року, із ОСОБА_6 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » (а.с. 11).
Дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що позов обґрунтований і він підлягає задоволенню.
Норми права, які застосував суд.
Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Статтями 87,88,89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5(далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів.
Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.
Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Така правова позиція Великої Палати ВС відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин.
Мотиви з яких виходив суд.
Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та не переконався в тому, що ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» дійсно набуло право вимоги за вказаним кредитним договором, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Так, кредитний договір зі страхування життя позичальника між ОСОБА_5 та ПАТ «Платинум Банк» укладений 18.04.2013 року на строк до 02.05.2015 року, тобто трьохрічний строк сплинув 02.05.2018 року. В той час як виконавчий напис вчинено нотаріусом 11.09.2019 року.
Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
Стороною позивача до початку розгляду справи по суті надано попередній розрахунок судових витрат по справі, який складається із витрат на правову допомогу 4500 грн. та судового збору 840,80 грн..
ОСОБА_1 та адвокат Усманов М.А. 05.11.2020 уклали Договір про надання правничої допомоги клієнту в судах загальної юрисдикції по цивільній справі за позовом до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва, Тубінський О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п.1.1. Договору). Як вбачається з розділу 4 вказаного Договору, за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатові гонорар в розмірі 600 грн. за 1 годину, який визначається та погоджується в Акті виконаних юридичних послуг за результатами розгляду справи у суді відповідної інстанції.
Згідно Акту виконаної роботи від 14.12.2020 до Договору про надання правничої допомоги від 05.11.2020, загальна тривалість наданої правничої допомоги адвокатом Усмановим М.А. у цивільній справі складає 7 годин 30 хвилин часу, а саме: консультація, щодо порядку судового оскарження арешту коштів, виконавчого напису нотаріуса, роз`яснення судової практики 1 години вартістю 600 грн., підготовка та направлення адвокатських запитів до приватного виконавця 30 хв. - 300 грн., написання позовної заяви та підготовка додатків до позову 6 год. - 3600 грн. А разом вартість становить 4500 грн. (а.с. 39)
Відповідно до квитанції № 5 від 14.12.2020 року, позивач ОСОБА_1 перерахувала адвокату Усманову М.А. за виконану роботу, грошову суму в розмірі 4500 грн. (а.с. 38)
25.01.2021 року представником відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» - директором Велікданов С.К. скеровано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1025 грн. У вказаному клопотанні представник відповідача зазначив, що понесенні витрати під час розгляду справи не є співмірними із ціною позову та складністю справи, яка відноситься до категорії малозначних. Крім того, позивачем не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги; не доведено розмір та порядок обчислення витрат на надання такої допомоги та відсутність документу, що підтверджують надання послуг адвокатом. (а.с.44-52)
Вирішуючи дане питання суд приходить до наступного висновку.
Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Таким чином, з огляду на наведене, виходячи із вимог ст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником позивача: договір про надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, квитанція, що свідчать про оплату гонорару, а тому суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 4500 грн. було підтверджено, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача по справі.
В свою чергу клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.
Частиною 1статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному розмірі. (а.с. 8)
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 133, 134, 137,141, 259,263 - 265,268,273,280,282,284,354,355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Усманов Мурад Амірович, до ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва, Тубінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Заочне рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.І. Мінів