Справа № 155/1334/20
Провадження № 2/155/236/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Яремчук С.М.

за участю секретаря судового засідання Задурської К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т АН О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Свій позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . За заповітом, посвідченим 02.08.2000 року секретарем виконавчого комітету Горішненської сільської ради за № 38, ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло право на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яке вона набула в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт: все своє майно заповіла внучці - ОСОБА_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 за заповітом є позивач ОСОБА_1 та за законом, в порядку ст.1241 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 , які прийняли спадщину шляхом спільного постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті. Оскільки відповідач вирішила оформити житловий будинок повністю на позивача як спадкоємця за заповітом, проте в нотаріальному порядку цього зробити неможливо, відповідач на спірне майно не претендує, а правовстновлюючі документи на майно відсутні, про що постановлено відмову нотаріусом, позивач просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок за нею.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 14.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13.01.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов визнає повністю.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.2007 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями по АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою Горішненської сільської ради № 609 від 08.10.2020 (а.с.27).

За заповітом, посвідченим 02.08.2000 року секретарем виконавчого комітету Горішненської сільської ради за № 38, ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_4 . Згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 23.12.2020 заповіт чинний, номер в реєстрі нотаріальних дій 38 (а.с. 42).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.11.2010 (а.с.8).

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло право на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яке вона набула в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка Горішненської сільської ради № 609 від 08.10.2020.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт: все своє майно заповіла внучці - ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчено 02.08.2000 року секретарем виконавчого комітету Горішненської сільської ради Горохівського району за № 36 (а.с.9). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт чинний, номер в реєстрі № 36. (а.с.49).

Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 за заповітом є позивач ОСОБА_1 та за законом, в порядку ст.1241 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 , які прийняли спадщину шляхом спільного постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 274/2012 після смерті ОСОБА_4 , яка надійшла на адресу суду з Горохівської державної нотаріальної контори вбачається, що 30.05.2012 ОСОБА_1 звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: земельні ділянки площею 1.08 га та 1.15 га, які розташовані на території Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області (державний акт серії ВЛ №066587 та ВЛ№ 008588). ОСОБА_1 видане свідоцтво на Ѕ частки майна, а саме: земельні ділянки площею 1,15 га та 1.08 га в межах згідно з планом, що розташовані на території Горішненської сільської ради Волинської області. Одночасно, що 30.05.2012 ОСОБА_2 звернулась у нотаріальну контору із заявою в порядку ст. 1241 ЦК України про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки від майна померлої як непрацездатному пенсіонеру за віком (обов`язкова частка). ОСОБА_2 нотаріусом видане свідоцтво на Ѕ частки майна померлої, а саме: на земельні ділянки площею 1,15 га та 1.08 га в межах згідно з планом, що розташовані на території Горішненської сільської ради Волинської області (а.с.43-61).

Отже, позивачу та відповідачу, як спадкоємцям ОСОБА_4 , також належить право на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , спадщину після якого прийняла ОСОБА_4 , проте не оформила своїх спадкових прав.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові 350/1850/17 від 31.08.2020, який враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, факт того, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя не оформила свого права на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи зазначене, відсутність у ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 не є перешкодою для реалізації її спадкоємцями права на прийняття спадщини після її смерті.

Наявність спірного майна в натурі підтверджується технічним паспортом від 02.04.2018 року (реєстровий номер 719) на вищевказаний житловий будинок (а.с. 13-18).

Судом також встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності на житловий будинок не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , про що державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори Голодевич Г.С. винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2019 року (а.с. 30).

На даний час ОСОБА_2 на свою половину житлового будинку не претендує і сторони вирішили спадковий будинок повністю оформити на позивача, про що остання просить суд у прохальній частині позову, а відповідач проти заявлених вимог не заперечує.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова, непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, спадкоємець не має права прийняти спадщину у вигляді лише того майна, яке йому необхідне і відмовитись від іншого. Якщо спадкоємець подає заяву на будь яке майно, що входить до складу спадщини, то це означає, що він приймає спадкове майно в цілому, яким би воно не було і з чого б воно не складалось.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Разом з тим, ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1267 ЦК України передбачено, що спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

В пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто небудь із спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Отже, зміна розміру частки спадщини проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, до видачі свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_2 як спадкоємець за законом на обов`язкову частку у спадщині прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини на Ѕ частку спадкового майна, в тому числі і на половину житлового будинку спадкодавця, і відмовитись від прийняття спадщини по спливу строку, визначеного цивільним законодавством, не може. Вона має право розпорядитись Ѕ частини житлового будинку, отриманого в порядку спадкування за законом шляхом відчуження за договором купівлі-продажу, дарування, тощо.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Приписами частини 2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В позовній заяві позивач просить судові витрати у справі залишити за ним.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.12-13, 81, 141, 259, 264-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на Ѕ (одну другу) частку житлового будинку із надвірними та прибудинковими спорудами по АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; і.к. НОМЕР_3 ).

Відповідач- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , і.к. НОМЕР_4 ).

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук