СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 431/7001/18

пр. № 2/759/390/21

19 травня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Проневич В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_4.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року позивач ФОП ОСОБА_2 звернувся з первісним позовом до Старобільського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29.06.2016 року між сторонами було укладено договір № ТН 1206 згідно якого клієнту надано комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобов`язався прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього суму в розмірі 17 370 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач на день подачі позову із позивачем не розрахувався, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість в розмірі 7800 грн. Враховуючи наведене, позивач просить в позовній заяві стягнути із ОСОБА_3 вказану суму та судові витрати.

Ухвалою судді Старобільського районного суду Луганської області від 15.02.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому було заперечено проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначено, що позов подано з порушенням підсудності, оскільки відповідач ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою, тимчасово проживає в м. Києві, що добре відомо позивачу, оскільки у провадженні суду вже була аналогічна справа між ними з цих підстав, яку залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача. При цьому, про наявність цього провадження відповідач дізналась випадково, копії ухвали про відкриття провадження і позовної заяви не отримувала, що позбавило її права на захист.

21.03.2019 р. ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач за первинним позовом послався на те, що ФОП ОСОБА_2 при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику, а саме: ввів покупця в оману, не забезпечив можливість свідомого вибору і компетентного вибору клієнта. Умови договору є нерівними, суперечать законодавству, внаслідок чого їй було завдано шкоду здоров`ю.

Зокрема, в зустрічному позові вказано, що договір від 29.06.2016 р. не містив асортименту товару і вимог до його якості, комплекс послуг і косметика були нав`язані клієнту. Після першої демонстративної процедури у клієнта виникла алергічна реакція та завдано їй шкоди здоров`ю, внаслідок чого вона була вимушена звернутись до дерматолога, що підтверджується довідками з Центральної поліклініки МВС України від 23.01.2017 р. Вчиняючи даний правочин, ОСОБА_3 сподівалась на отримання комплексу процедур відповідної якості без шкоди здоров`ю та отримати відповідний комплекс косметики однак їй не було надано повного комплексу процедур та косметики, що було обумовлено договором, а і було нанесено шкоду здоров`ю від продукції фірми «НІКАРІ». Комплекс товарів не містив документів, що підтверджують якість і безпечність продукції, не містив перекладу його інгредієнтів, тому договір був укладений під впливом помилки, обману і психологічного тиску. Також зазначила на несправедливість умов договору щодо звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця, у тому числі у разі пошкодження здоров`я споживача, що порушує положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, послалась на недосягнення згоди з усіх істотних умов договору у зв`язку з тим, що їй не було видано касовий, товарний чек і квитанцію на доставку. Крім того зазначила, що враховуючи те, що ФОП ОСОБА_2 при виконанні оскаржуваного договору фактично не надано послуги, а третьою особою, відповідачу надано послуги неналежної якості, а тому перший повинен відшкодувати збитки. Також зазначено на ряд несправедливих умов в договорі № ТН 1206 від 29.06.2016 р. (переступку боргу іншій особі без відома покупця; право споживача розірвати договір або замінити продукцію и укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; неможливість повернення товару у разі порушення пломб пакування). Крім того, косметична продукція не містить ціни кожної одиниці товару у специфікації, не має ознак маркування. З огляду на викладене і несправедливі умови договору № ТН 1206 від 29.06.2016 р., останній повинен бути визнаний недійсним. Через негативні наслідки для здоров`я, зумовлені придбанням товару неналежної якості ОСОБА_3 зазнала моральних страждань, а тому просила суд стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн, судові витрати стягнути з первісного позивача на користь первісного відповідача.

Згідно ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 07.05.2019 р. справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2019 р. цивільну справу прийнято в провадження за правилами загального позовного провадження.

05.04.2021 р. на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому первісний позивач просив відмовити у задоволенні пред`явленого до нього зустрічного позову про визнання договору недійсним. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що первісний позивач за договором № ТН 1206 свої зобов`язання виконав належним чином.

Первісний відповідач отримав Комплекс, будь-яких претензій щодо нього чи щодо виконання позивачем своїх зобов`язань не мав та не висував, про що свідчить її підпис в Акті приймання- передачі.

Позивач в загальному порядку кожному покупцю надає документи, що підтверджують якість та безпеку товарів, що реалізуються. Зокрема, товари «HIKARI» відповідають вимогам санітарного законодавства, встановленим медичним критеріям, пройшли експертизу Державної СЕС України. Крім того, цей товар пройшов випробування ВЛ ТОВ «Випробувально-Дослідний Центр «Укрстандарт», отримавши сертифікат із терміном дії по 23.11.2016 р. Відповідач всупереч умовам договору після появи ускладнень не звернулась до продавця, не повідомила про алергічні реакції, не звернулася із заявою про розірвання договору. Натомість, посилання клієнта на неякісний товар з`явились лише після подачі до неї позовної заяви про стягнення заборгованості, лист який було долучено до зустрічної позовної заяви первісний позивач не отримував. Позивач також заперечив наявності будь-якого умислу введення в оману покупця, відомості про товар було зазначено в Переліку № 1 (специфікація) до Договору. Відповідач тривалий час уникала запрошення отримати послуги, не здійснювала щомісячних оплат відповідно до умов Договору. Вимоги щодо моральної шкоди також є необґрунтованими, оскільки відсутні докази протиправних дій позивача.

Згідно ухвали суду від 12.05.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, встановивши загальний порядок дослідження доказів.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні первісний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував з підстав зазначених у позовній заяві і відзиві на зустрічну позовну заяву. Суду зазначив, що договором вартість послуг оцінено в 17 370 грн. Між сторонами була домовленість про здійснення оплати частинами. Відповідачем було відразу сплачено 2000 грн. В подальшому відповідач не з`являлась за послугами і не оплачувала товар, хоча їй телефонували і запрошували. Наразі до відповідача пред`явлено вимогу про сплату виключно неоплаченого товару на суму 7240 грн. Суду вкотре підкреслив, що зі скаргами, зауваженнями ОСОБА_3 до позивача не зверталась. Згідно п. 4.1.3 Договору щодо якості товару необхідно було звернутися до позивача, що зроблено не було.

Представник відповідача ОСОБА_1 , у свою чергу, проти первісного позову заперечувала, зустрічний позов просила задовольнити, зазначивши що договір, укладений між сторонами не відповідає цивільному законодавству, оскільки відсутні докази отримання товару, немає видаткової накладної, продавцем не було надано доказів якості товару. Зазначила, що відповідач жодного товару не отримувала, як і послуг, лише одну процедуру з омолодження обличчя, після якої в останньої виникла алергічна реакція. При цьому, самі послуги в договорі не розписані, договір не містить умов якості, асортименту тощо. З огляду на викладене, просила договір визнати недійсним, а у задоволенні первісного позову - відмовити.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення первісних позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2016 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір № ТН 1206, за умовами якого Сторона-1 (продавець) зобов`язується надати Клієнту комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а Клієнт зобов`язується прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму.

Згідно п. 4.1.3 Договору, Продавець зобов`язаний в разі виникнення у Клієнта додаткової необхідності роз`ясненні впродовж терміну придатності придбаного Комплексу по догляду надавати усні роз`яснення (консультації) щодо ефективного та безпечного використання Комплексу по догляду.

У відповідності з 4.1.4 цього Договору Сторона-1 зобов`язана надати клієнту необхідну, доступну та достовірну інформацію про Комплекс по догляду до моменту підписання цього Договору.

Загальна вартість Комплексу по догляду за цим Договором складає 17 370 грн. При оплаті Комплексу по догляду частинами Клієнт в день підписання вносить перший платіж в розмірі 2000 грн. Залишок вартості в розмірі 15 370 грн клієнта сплачує рівними частинами в сумі 1537 грн не пізніше 29.04.2017 р. (п. 5.1, 5.3, 5.4, 5.6 Договору).

До договору додано специфікацію товару (Перелік № 1), що включає набір косметики і послуги (Комлекс).

Виконання зобов`язань позивача за Договором підтверджується п. 2.4 цього Договору, в якому обумовлено, що зобов`язання продавця по передачі в розпорядження покупцеві згідно Акту приймання-передачі та підписанні даного договору.

Зазначений договір, Перелік № 1, а також Акт приймання-передачі особисто підписані відповідачем ОСОБА_3 , що нею не заперечується, клопотань про проведення почеркознавчої експертизи стороною відповідача не заявлялось. Підписавши останні, сторони погодились, що до клієнта переходить право власності на Комплекс, а при передачі Сторона-1 надає необхідну, доступну, достовірну та своєчасно інформацію про товар та послуги в наочній формі, що доводиться до клієнта (п.п. 2.1, 2.2 Договору). Добровільне укладення договору підтверджується також оплатою відповідачем першого платежу у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України встановлює, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором № ТН 1206 від 29.06.2016 року виконав, а саме передав майно, зазначене у специфікації у власність ОСОБА_3 .. У той час, як відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється, платежі встановлені в договорі не сплачує.

При цьому, сам договір відповідає нормам Цивільного кодексу України, доводи позивача підтверджується належними доказами.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Як на підставу зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 послалася на те, що ФОП ОСОБА_2 не було дотримано якості наданого товару, чим її було введено в оману і заподіяно шкоди. Однак, в обґрунтування своїх вимог, відповідачем не надано належних і допустимих доказів неналежної якості товару. Всупереч цьому, представником відповідача надано: висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи косметичної продукції «HIKARI» від 05.11.2015 р. № 05.03.02-03/49715, згідно якого об`єкт експертизи відповідає встановленим медичним критеріям безпеки / показникам, та сертифікат відповідності вимогам держстандартів засобів косметичних по догляду за шкірою «HIKARI» державної системи сертифікації УкрСЕПРО на підставі випробувань ВЛ ТОВ «Випробувально-Дослідний Центр «Укрстандарт».

Також слід звернути увагу на неузгодженість позиції відповідача щодо причинно-наслідкового зв`язку із застосуванням продукції позивача та виявленої алергічної реакції.

Зокрема, комплекс товарів був отриманий ОСОБА_3 29.06.2016 р. згідно укладеного договору.

Починаючи із лютого 2016 р. відповідач постійно переносила візити, кошти не сплачувала і не отримувала послуг у ФОП ОСОБА_2 . У той час, зі скаргами на алергічну реакцію остання звернулась лише у січні 2017 р. Відтак, у суду наявні обґрунтовані сумніви заподіяння шкоди внаслідок використання придбаної у позивача продукції. Крім того, представник ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначала, що її довірителька придбала у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не косметичні засоби, а їх пробники, що не узгоджується з її подальшими поясненнями щодо її використання довгий час таких засобів та як наслідок алергічної реакції, яка мала місце за її поясненнями у січні 2017 році. Представник ОСОБА_3 не змога пояснити виконання чи ні умов п. 4.1.3 укладеного між сторонами договору, що також оцінюється судом відповідним чином.

При цьому, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено позовну давність в один рік у справах із вимог у зв`язку з недоліками проданого товару.

Із наведених вище підстав суд не вбачає обставин, що можуть враховуватись як введення в оману.

Таким чином, жодних обставин через які вказаний договір може бути визнаний недійсним відповідач не навів, належних та допустимих доказів не надав, у звязку з чим у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Оскільки первісний позов задоволено, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі ст. ст. 15, 16, 203, 204, 207, 215, 526, 530, 610, 612, 625-629 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 141, 158, 223, 235, 241, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі - 7 800 (сім тисяч вісімсот) грн. та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі - 640 (шістсот сорок) грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Коваль О.А.