РІШЕННЯ

Іменем України

26.01.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Марків Ю.С.

при секретарі Галімурки О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 8 червня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір №16/53/2007-f. Зазначений договір передбачав надання позивачу кредиту у розмірі 60 000,00 доларів США з сплатою 14,49% річних за користування кредитом на строк до 08 черзня 2022 року. Згідно п. 1.2. договору, ціль кредитування: споживчі цілі. На забезпечення виконання основного зобов' язання за кредитним договором 8 червня 2007 року між позивачем та ВАТ КБ «НАДРА» було укладено договір іпотеки ВЕР 324222 від 08.06.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотарiального округу Тишківською Р.I. та зареестрований в ресстрі за № 2190. Предметом іпотеки визначено нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

Pішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2010 року у справі 2-4636/10 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованість за Кредитним договором у розміpі 558 789 гривень 66 копійок. 14 січня 2019 року позивач одержав повідомлення про порушення забезпеченого iпотекою основного зобов`язання за кредитним договором від 11.01.2019 року від ОСОБА_2 . 3 цього повідомлення позивач дізнався про те, що 03.01.2019 р. між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Договір №16/53/2007-f купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за Кредитним договором та Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, який посвідчено приватним нотаpіусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П. Відповідно до вищезазначених договорів первісний кредитор/iпотекодержатель ПАТ «КБ «Надра» відступив (передав), а новий кредитор/iпотекодержатель ОСОБА_2 набув (прийняв) належні первісному кредиторові права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором Ne16/53/2007-f від 08.06.2007р., а також належні первісному іпотекодержателю права за іпотечним договором, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором, право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Згідно даної вимоги ОСОБА_2 вимагав у 30-денний строк з дня її отримання сплатити заборгованість за Кредитним договором в розмірі 225214,35 доларів США, а у разі невиконання цієї вимоги розпочати процедуру примусового звернення стягнення заборгованості за Кредитним договором, в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

14.02.2019 року позивачем було надіслано відповідь на повідомлення від 11.01.2019 року, яке ОСОБА_2 отримав 18.02.2019 року. У даній відповіді позивач звернув увагу на те, що сума заборгованості не відповідає дійсності, оскільки з моменту звернення кредитора за кредитним договором з позовом до суду у справі № 2-4636/10, останній втратив право на нарахування процентів та неустойки за кредитом. 3 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Iпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 157983920 від 28.02.2019 року позивач дізнався про таке: 26.02.2019 року між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А., серія та номер 215. На підставі цього договору Приватним нотаріусом Гулієвим А.А. було прийнято pішення щодо об`єкту нерухомого майна за ресстраційним номером 101 про державну реестрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45707122 від 26.02.2019 року, згідно з яким право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_5 , номер запису про право власності 30461758. Вважає такий договір недійсним з моменту його укладення.

Вимога сплатити заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі у розмірі 225 214,35 дол. США у 30-денний строк з дня одержання такої вимоги містилася у Повідомленні про порушення забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором від 11 січня 2019 року. Проте Повідомлення про порушення забезпеченого inотекою основного зобов`язання за кредитним договором не містила ні реквізитів нотаріуcа, в якого планувалося посвідчувати договір купівлі-продажу, ні пропозиції ціни продажу предмета іпотеки. Будь-яких інших листів з повідомленням про продаж квартири в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» позивач не одержував.

На думку позивача, ОСОБА_2 вимагав сплатити заборгованість за кредитним договором, сума якої є неправомірно розрахована і є значно завищена. ОСОБА_6 у повідомленні про порушення забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором не правильно визначив суму зобов`язання. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2010 року за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором було визначено розмір заборгованості за кредитним договором. Piшенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2010 року у справі 2-4636/10 встановлено, що станом на 11 лютого 2010 року позивач свої обов`язки за договором не виконав. Рішенням від 11 лютого 2010 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 558 789 гривень 66 копійок.

Як зазначається позивачем, під час укладення оспорюваного договору були наявні обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна позивача. Як випливає з інформаційної довідки з Державного реестру речових прав на нерухоме майно 159924394 від 18.03.2019 року, на час укладення оспорюваного договору існували чинні 2 арешти всього нерухомого майна позивача. Окрім цього, при укладенні оспорюваного договору було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

На підставі оспорюваного договору приватним нотаріусом Гулієвим А.А. було прийнято рішення щодо об`єкту нерухомого майна 101 про державну ресстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45707122 від 26.02.2019 року, згідно з яким право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_5 , номер запису про право власності 30461758.

Змінивши предмет позову, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А., серія та номер 215 від 26.02.2019 року та витребувати на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру за реєстраційним номер 101 за адресою АДРЕСА_2 .

02.05.2019 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача. Свої вимоги мотивує тим, що, твердження ОСОБА_1 про те, що новий кредитор ОСОБА_2 не надав йому доказів переходу до нього прав кредитора у зобов`язанні, таким чином боржник не зобов`язаний задовольнити вимогу нового кредитора, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки до моменту укладення договору купівлі-продажу квартири новий кредитор ОСОБА_2 неодноразово зустрічався з ОСОБА_1 з метою врегулювання ситуації, яка склалась між ними, та особисто під час зустрічі показував боржнику відповідні документи, які засвідчують його права як нового кредитора. Також відповідні договори були надіслані ОСОБА_1 на його прохання за допомогою месенджера «Вайбер». Також, звертає увагу суду на те, що боржник мав змогу безперешкодно ознайомитись та завантажити договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором (який підтверджує права ОСОБА_2 як нового кредитора) в мережі інтернет на офіційному сайті електронної торгової системи Прозорро.

Крім цього, як зазначає представник відповідача у поданому відзиві, позивач міг звернутись до юриста чи нотаріуса і замовити витяг з державного ресстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна і перевірити інформацію, хто ж насправді на даний момент є його кредитором.

11.01.2019 р. новий кредитор ОСОБА_2 надіслав боржнику повідомлення про порушення забезпеченогo iпотекою основного зобов`язання за кредитним договором, в якій було зазначено стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягиення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

На твердження позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 вимагав сплати заборгованості за кредитним договором, сума якої є значно завищена, у відзиві представником відповідача зазначається, що 03.01.2019р. між ПАТ «КБ «Надра» (Первісний кредитор) та ОСОБА_2 (Новий кредитор) було укладено Договір Ne16/53/2007-f купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором. Згідно із додатком №1 до цього договору станом на дату укладення договору сума заборгованості ОСОБА_8 за Кредитним договором №16/53/2007-f від 08.06.2007р. становить: 225 214,35 дол. США з яких: - 58 678,77 дол. США - основний борг; - 8 429,52 дол. США - відсотки; - 7 565,72 дол. США - комісія; - 79 853,09 дол. США - відсотки (управлінський облік); - 70 687,25 дол. США -пеня.

Також, на посилання позивача ОСОБА_1 про те, що під час укладення оспорюваного Договору були наявні обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна боржника, зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2010р. по справі №2-4636/10 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАT КБ «Надра» (правонаступником якого ОСОБА_2 ) заборгованість за Кредитним договором в сумі 69 874,91 доларів США, що за курсом НБУ становило 558 789,66 гри. Боржник у добровільному порядку не виконав рішення суду, тому ПАТ КБ «Надра» звернулось у Франківський відділ державної виконавчої служби м. Львова із заявою про відкриття виконавчого провадження, яке було відкрито 18.11.2013 року. 02.12.2013p. в межах виконавчого провадження №40776488 державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4629/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржкнику ОСОБА_1 . Також 09.11.2018 р. було накладено ще один арешт на все нерухоме майно боржника.

Окрім цього, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань згідно кредитного договору, первісний кредитор ВАТ КБ «Надра» надіслав боржнику вимогу вихідн. №59/872 від 24.04.2009р. про невиконання умов кредитного договору, та наявності заборгованості. 27.03.2013р. працівником ПАТ КБ «Надра» було складено акт перевірки місцезнаходження, наявності і стану нерухомого майна, що знаходиться в заставі банку квартири АДРЕСА_1 , даним Актом встановлено, що на момент перевірки в квартирі нікого не було, що, на думку представника відповідача підтверджує той факт, що ОСОБА_1 лише був заресстрований у спірній квартирі, а постійно проживав у АДРЕСА_3 .

Щодо відсутності у позивача іншого нерухомого житлового майна представник відповідача у поданому відзиві зазначає, що відповідно до інформації з державного ресстру речових прав на нерухоме майно та рeєстру прав власності на нерухоме майно, державного ресстру іпотек, єдиного реєстрy заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.11.2018p. вбачається, шо ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності садовим будинком за адресою: АДРЕСА_4 .

16.05.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3 , в якому він просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Свої доводи аргументує тим, що 11.01.2019 року ОСОБА_2 надіслав боржнику ОСОБА_1 повідомлення про порушення забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором, в якій було зазначено стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Звертає увагу суду на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири було підписано та нотаріально посвідчено у нотаріуса, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства України для такого роду правочинів. Окрім цього, відповідач ОСОБА_3 спростовує твердження позивача про те, що під час укладення договору купівлі-продажу було порушено вимоги ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", зазначаючи, що ОСОБА_1 постійно проживаючи у м.Києві, здавав належну йому квартиру в оренду і навіть не планував проживати в ній щонайменше до 01.06.2020 року, а також те, що ОСОБА_1 вже навіть не зареєстрований у квартирі, яка раніше належала йому.

Окрім цього, 29.07.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від третьої особи - Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гулієва А.А. Спростовуючи аргументи позивача, просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 . Мотивує це тим, що твердження позивача про не надання відповідачем ОСОБА_2 доказів переходу до нього прав у зобов`язанні не відповідає дійсності з огляду на відкритість і доступність інформаціі Державного реєстру речових прав, який містив інформацію про зміну іпотекодержателя. Також зазначає, що не відповідає дійсності й твердження позивача щодо неналежного його повідомлени про задоволення вимог inотекодержателя. Позивача належним чином повідомлено пра порушення забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором (вимога про усунення порушення), в якій було зазначено стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, яка вручена позивачу 18 cічня 2019 року, на що сам позивач надав письмову відповідь. Згідно інформаційної довідки №157627513 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Iпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої ним в день посвідчення договору купівлі-продажу, на квартирі за адресою. АДРЕСА_2 , арештів не виявлено. В день посвідчення договору купівлі-продажу зазначає, що ним було сформовано інформаційну довідку №157648993 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, Державного реєстру Iпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна позивача задля перевірки дотримання вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті". Згідно вказаної інформаційної довідки, окрім квартири, що була предметом iпотеки, у власності позивача знаходився садовий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 31.6 кв.м.

Позивач та його представник в судове засідання 26.01.2021 не з`явився, однак в попередніх судових засіданнях представник позивача ОСОБА_9 позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 26.01.2021 не з`явився, однак в попередніх судових засіданнях заперечив щодо поданого позову та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі за наявними в справі матеріали.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гулієв А.А. в судове засідання не з`явився.

З врахуванням наявних у справі доказів суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності зазначених учасників справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, вислухавши учасників справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №16/53/2007-f від 8 червня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 60 000,00 доларів США з сплатою 14,49% річних за користування кредитом на строк до 08 черзня 2022 року.

На забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором №16/53/2007-f від 8 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» було укладено договір іпотеки ВЕР №324222 від 08.06.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотарiального округу Тишківською Р.I. та зареестрований в ресстрі за № 2190. Предметом іпотеки визначено нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

Pішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2010 року у справі 2-4636/10 позов ВАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у розміpі 558 789 гривень 66 копійок.

Як вбачається з повідомлення про порушення забезпеченого iпотекою основного зобов`язання за кредитним договором від 11.01.2019 року від ОСОБА_2 , ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що 03.01.2019 р. між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Договір №16/53/2007-f купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за Кредитним договором та Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, який посвідчено приватним нотаpіусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П.

Згідно вищевказаного повідомлення, ОСОБА_2 вимагав сплати заборгованості за кредитним договором №16/53/2007-f від 08.06.2007 року у 30-денний строк з моменту отримання даної вимоги.

Як вбачається з відповіді на повідомлення про порушення забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з проханням надати йому належним чином засвідчені копії документів, які засвідчують право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, а також вказавши, що сума заборгованості, яку ОСОБА_10 вказав в вимозі про усунення порушення, не відповідає дійсності, адже жодних правових підстав для донарахування процентів та неустойки немає.

3 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Iпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 157983920 від 28.02.2019 року вбачається, що 26.02.2019 року між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А., серія та номер 215. На підставі цього договору Приватним нотаріусом Гулієвим А.А. було прийнято pішення щодо об`єкту нерухомого майна за ресстраційним номером 101 про державну реестрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45707122 від 26.02.2019 року, згідно з яким право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_5 .

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реестру речових прав на нерухоме майно №159924394 від 18.03.2019 року, на час укладення оспорюваного договору існували чинні 2 арешти всього нерухомого майна позивача.

Відповідно до договору купівлі-продажу предмета іпотеки від 26.02.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який було посвідчено Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А., зареєстрованого в реєстрі за номером 215, ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі звіту про оцінку майна від 22.02.2019 року, виконаного оцінювачем ТзОВ "Експрес-оцінка", вартість об`єкта оцінки, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 становить 1 217 160,00 грн.

Згідно з договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором №16/53/2007-f від 03.01.2019 року ПАТ КБ "Надра" передає у власність ОСОБА_2 права вимоги до позичальника за кредитним договором №16/53/2007-f від 08.06.2007 року з додатковими угодами/договорами, включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальника.

Відповідно до повідомлення вих.№59/872 від 24.04.2009 року ВАТ КБ "Надра" повідомило про невиконання умов кредитного договору №16/53/2007-f від 08.06.2007 року та договору іпотеки від 08.06.2007 року за реєстраційним №2190, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І.

Актом перевірки місцезнаходження, наявності і стану нерухомого майна, що знаходиться в заставі ПАт КБ "Надра" від 27.03.2013 року встановлено, що на момент перевірки в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 нікого не було.

Згідно з договором оренди житла від 01.09.2018 року ОСОБА_1 передав в безоплатне користування з 01.09.2018 року по 01.06.2020 року ОСОБА_11 кімнату в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору оренди квартири від 27.03.2019 року врегульовано питання про передання ОСОБА_3 орендареві ОСОБА_12 квартирі за адресою: АДРЕСА_2 для проживання у ній орендаря та інших осіб.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки №116 від 23.04.2019, виданої ЛКП "Львівський ліхтар" у квартирі за адресою АДРЕСА_2 зареєстрованих осіб немає.

Зазначені докази підтверджують наведені в позові обставини переходу права власності на квартиру, що належала позивачу до реєстрації права власності на відповідачів на підставі рішень та договорів, які є предметом оскарження в даній справі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно статті 36 Закону України«Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Викладену в статті 38 Закону України "Про іпотеку" містить і п.2.7. розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Мінюсту України №296/5 від 22.02.2012 року.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, вбачається, що іпотекодержатель зобов`язаний не тільки повідомити про намір укласти договір, але й повідомити реквізити нотаріуса, в якого планується посвідчувати даний договір, (однак, як вбачається з матеріалів справи цього зроблено не було), оскільки відповідно до п.2.8. розділу 2 даного Порядку іпотекодавець та інші особи, які отримали повідомлення можуть направити відповідь на адресу як іпотекодержателя, так і нотаріуса.

Частиною 6 статті 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Пунктом 2.13 розділу 2 вищевказаного Порядку ціна продажу предмета іпотеки має бути встановлена за згодою між іпотекодержателем та іпотекодавцем. У разі недосягнення згоди щодо ціни продажу предмет іпотеки здійснюється за ціною, не нижчою за встановлену незалежною оцінкою, що підтверджується відповідним актом про оцінку.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при посвідченні правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Законом України «Про державну ресстрацію речових прав на нерухоме майно та іх обтяжень» визначено порядок державної ресстрації прав на нерухоме майно та іх обтяжень, який встановлюсться Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудпя 2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної ресстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реестрації арав, а також процедуру взятя на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктами 8, 13 Порядку в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу, під час формування та ресстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника, що здійснюсться за документом, що посвідчує таку особу. У разі коли під час розгляду заяви державним ресстратором встановлено наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, кіж заява, що ним розглядається, державний ресстратор невідкладно приймає рішення про розгляд заяви після прийняття рішення щодо державної ресстрації прав або щодо відмови в такій ресстрації за результатом розгляду заяви, яка заресстрована в базі даних заяв раніше.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року).

Пунктом 6 частини першої статті 24 Закону Украіни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу, передбачено, що у державній ресстрації прав та іх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареестровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Окрім цього, відповідно до п.1 ст. 1. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як встановлено судом, у власності позивача є садовий будинок, який знаходиться в дачному кооперативі "Приозерний" у м.Винники, однак він не є житловим з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 Податкового кодексу України, садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків.

Підпунктом 14.1.129-1 Податкового кодексу Україну визначено, що об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Статтею 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Такі споруди повинні бути обладнані централізованими або автономними інженерними мережами (ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення"), зокрема, господарсько-питним водопроводом, побутовою каналізацією і зливостоками.

Судом встановлено, що суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_13 проводилась оцінка садового будинку. Відповідно до звіту про виконання оцінки вартості майна - садового будинку (за адресою: АДРЕСА_4 від 28.10.2013 року встановлено, що в садовому будинку з устаткування є лише електропостачання; водопостачання, водовідведення, газозабезпечення у ньому відсутні, його стан незадовільний.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються приписи Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-VII (надалі Закон № 1304-VII) і зазначений закон передбачає мораторій на примусове звернення стягнення на нерухоме майно. Тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, який відповідає вимогам пункту першого зазначеного Закону, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб.

Відповідно допункту 1№1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України"Прозаставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Верховний Суд України у постанові від 02.03.2016 по справі №6-1356цс15 дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п. 2 ч. 1 статті 263 ЦК України) та зробив висновок про те, що встановлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Отже, враховуючи правові висновки Верховного Суду щодо застосування вимог Закону № 1304-VII, суд визнає, що такий Закон повинен бути застосований до спірних правовідносин, оскільки квартира передана в іпотеку банку в рахунок забезпечення споживчого кредиту у розмірі 60000 доларів США для споживчих цілей, загальна площа квартири становить 62,1 кв.м. і вона використовується позивачем, як постійне місце проживання.

Тобто іпотекодержатель у позасудовому порядку набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме житлове майно, надане згідно договору кредиту №16/53/2007-f. від 08.06.2007 року під забезпечення виконання зобов`язань в іноземній валюті, яке, як встановлено судовим розглядом справи є єдиним житлом і іншого іпотекодатель, тобто позивач, не має, вибуло з власності іпотекодавця ОСОБА_1 без його згоди, як власника, поза межами його волі.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іптекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Тобто, всупереч дії мораторію відбувся фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна.

Щодо вимоги позивача про витребування на його користь з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.387ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права.

Дана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині вимоги щодо витребування на його користь з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ст.141ЦПК України, суд стягує судові витрати позивача у вигляді сплаченого ним судового збору за подання позову солідарно з відповідачів.

Керуючись 12, 13, 258, 259, 265, 268, ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволити частково.

Витребувати на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру за реєстраційним номером 101 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1536,80 гривень судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Третя особа: Приватний нотаріус Гулієв Анатолій Агаджанович, адреса: АДРЕСА_7 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2021 року.

Суддя Марків Ю.С.