Провадження №2/193/140/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

16 червня 2021 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Кащук Д.А.,

за участю секретаря судового засідання: Ратушній В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження у залі суду сел.Софіївка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 19 жовтня 2012 року між нею, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №458 від 19.10.2012 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 , про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 1484 від 19.11.2014 року. 17 лютого 2020 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу у справі № 212/514/20.

На теперішній час їхня спільна донька ОСОБА_4 проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Донька відвідує Криворізьку загальноосвітню школу №41, яка розташована поблизу її місця проживання. Позивач зазначає, що має постійне місце роботи, весь час приділяє увагу здоров`ю дитини, її харчуванню, розвитку і вихованню.

Однак, вона з відповідачем не може дійти згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина.

Крім того, зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, а також не має житла з належними умовами для проживання та розвитку дитини. Він не може дати їхній доньці належного виховання та розвитку, не може забезпечити нормальних безпечних умов проживання для дитини. Також відповідач ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно неї, а саме ОСОБА_1 , домашнє насильство, яке полягає в тому, що ОСОБА_4 ображає її, наносить тілесні ушкодження, висловлюється відносно неї грубою нецензурною лайкою, а також переслідує її, стереже її біля будинку, пише в соціальних мережах повідомлення, в яких погрожує вбивством їй та їхній дитині та батькам позивача. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2020 року у справі №212/513/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: домашнього насильства та призначено покарання у вигляді штрафу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2020 року у справі № 212/5857/20 видано обмежувальний припис за її ж заявою стосовно ОСОБА_2 .

Також зазначає, що вона неодноразово зверталась до поліції із заявами про притягнення до відповідальності відповідача ОСОБА_4 , що підтверджується листом Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за вих. № 48.3/2-463в від 05.08.2020 року, а також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №0001686 від 18.09.2020 року. За таких обставин вважає, що проживання дитини ОСОБА_4 разом з відповідачем ОСОБА_2 є небезпечним для її життя і здоров`я. Крім того, вважає, що з урахуванням віку дитини, її індивідуальних та психологічних особливостей, інтересам дитини буде відповідати визначення її місця проживання разом з нею, позивачем - її матір`ю, тому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею, позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на її користь, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн..

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача в судове засідання, не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, крім того зазначив, що з позовом згідний та не заперечує проти позовних вимог.

Представник 3-ї особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ради в особі служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, просить справу розглянути без представника третьої особи у зв`язку виробничою завантаженістю та враховуючи висновок органу опіки та піклування від 17.12.2020 №7/01-29/4298.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

За змістом ч.1, ст.3; ч.1, ст.9; ч.1, ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ч.1, ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

За правилами ч.2, ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Як регламентовано ч.1-2, ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як встановлено судом, 19 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19 жовтня 2012 року зареєстровано шлюб (а.с.10). ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 , про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №1484 від 19.11.2014 (а.с.11) . 17 лютого 2020 року шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 12, 13). Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2020 року у справі № 212/513/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: домашнього насильства та призначено покарання у вигляді штрафу 340,00 грн. (а.с. 14-15). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2020 року у справі № 212/5857/20 видано обмежувальний припис за заявою позивача стосовно ОСОБА_2 (а.с. 16-18). Також позивач ОСОБА_1 , неодноразово зверталась до поліції із заявами про притягнення до відповідальності відповідача ОСОБА_4 , що підтверджується листом Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за вих. № 48.3/2-463в від 05.08.2020 року, а також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №0001686 від 18.09.2020 року (а.с. 19,20).

Як наголошує ч.1, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Позивач ОСОБА_1 повністю дбає про здоров`я, розвиток доньки ОСОБА_5 .

Як констатовано ч.1-3, ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року :

1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За правилами ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як регламентовано ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається з наданих доказів між сторонами дійсно виник спір про місце проживання дитини з батьком чи з матір`ю.

Згідно висновку виконкому Покровської районної в місті ради, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з одним із батьків від 17.12.2020 року №7/01-29/4298 з метою забезпечення прав та інтересів дитини виконком Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 78,79)

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.4, ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти позову, на що подав відповідну заяву від 16.06.2021, що є підставою для застосування ч.4 ст.206 ЦПК України.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд, виходячи включно із рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання дитини, закріплених у нормах національного законодавства, зазначених вище, та в інтересах самої дитини, приходить до висновку, що оскільки матір дитини ОСОБА_1 постійно дбає про стан здоров`я дитини та розвиток доньки, створивши для цього належні умови, при цьому батько дитини ОСОБА_4 фактично погодився з позовом: визначення місця проживання дитини з матір`ю, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.2; 4-5; 10-13; 76-81; 133; 141; 223; 258-259; 263-265, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст.3; 9; 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.21-22; 24; 51 Конституції України, ст.141; 160-161 СК України, ст.8; 11 Закону України „Про охорону дитинства", пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради в особі служби у справах дітей, про визначення місця проживання дитини -задовольнити .

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) понесені неї судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складений 24 червня 2021 року.

Суддя Д.А.Кащук