Справа № 489/2589/21
Провадження № 2/487/2152/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва у із позовною заявою до ОСОБА_2 , головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. про захист конституційних прав людини і громадянина, а саме: визнання протиправними рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. щодо реалізації житла за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житло за адресою: АДРЕСА_1 та поновлення права власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що 08.02.2008 між нею та ПАТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту для придбання житла за адресою: АДРЕСА_1 , яке було передано в іпотеку. Рішенцям суду від 24.04.2013 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 602684,74 грн., рішення залишено без змін апеляційною інстанцію, у відкритті касаційного провадження було відмовлено, видані виконавчі листи. 16.10.2020 головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. в рамках зведеного виконавчого провадження було проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 та зроблено його опис та арешт. В подальшому ініціювано проведення реалізації житла ДП «СЕТАМ», шляхом проведення електронних торгів. При цьому, вказані рішення державного виконавця були здійснені за відсутності рішення суду, в порушення вимог ст.. 47 Конституції України про примусове позбавлення позивача житла, враховуючи, що позивач не ухилялась від погашення заборгованості. Також зазначила про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України державним виконавцем Опята Ю.Ю., начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та генеральним директором ДП «Сетам» та проведення досудового розслідування. Проте, 19.04.2021 вона отримала Акт державного виконавця від 01.04.2021 про реалізацію предмета іпотеки будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 13.05.2021 судді Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за позовом ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Крім того, 15.05.2021 заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме намагатися проникнути до житла до ухвалення судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що 11.05.2021 ОСОБА_2 спробував поникнути до житла та погрожував їй вчинити вказані дії разом із поліцією. Тому вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб може істотне ускладнити або унеможливити ефективний захист та поновлення порушених конституційних прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Ухвалою від 17.05.2021 судді Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову передано на розгляд Заводському районному суду м. Миколаєва.

Вивчивши заяву та надані до неї матеріали, приходжу до наступного:

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.4,5 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, яке допускається на протязі всього терміну розгляду справи, є обґрунтована наявність такої необхідності. Суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, під час вирішення клопотань про забезпечення позову суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Так,згідно надано до матеріалів позову витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.04.2021, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевською Т.В. 15.04.2021 внесені відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є визнання протиправними рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. щодо реалізації житла за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житло за адресою: АДРЕСА_1 та поновлення позивачу права власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме намагатися проникнути до житла до ухвалення судового рішення, може істотне ускладнити або унеможливити ефективний захист та поновлення її порушених конституційних прав, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 спробував проникнути до житлового будинку АДРЕСА_2 та погрожував їй вчинити вказані дії разом із поліцією.

Тобто, фактично позивач, порушуючи питання про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме намагатися проникнути до житла, по суті заявляє вимоги про усунення перешкод у користуванні будинком, однак такі вимоги не є предметом спору.

За таких обставин, суд вважає, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб жодним чином не впливає на виконання можливого рішення суду про визнання протиправними рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. щодо реалізації житла за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 та поновлення її права власності на житло або може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову , оскільки зазначені заходи забезпечення позову не відповідають та не співрозмірні заявленим вимогам позову та безпосередньо не пов`язані з предметом спору, заявником не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, необхідність вжиття заходів забезпечення позову саме у визначений нею спосіб, лише є посилання на загальні норми процесуального права та на припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М. Афоніна