Справа № 308/9588/20
Провадження № 22-ц/4806/909/21
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 червня 2021 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,

в с т а н о в и в :

Закарпатська обласна прокуратура 11.06.2021 року подала в інтересах держави в особі: Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року, в якій одночасно ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

На обґрунтування поважності причин пропуску зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваного рішення апелянтом отримано 25.05.2021 під час ознайомлення з матеріалами справи, про що наявна відмітка в матеріалах справи.

Вказує, що прокуратура участі у справі не приймала.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається функція представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) , який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру).

Частиною четвертою статті 56 цього ЦПК визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Тобто, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194 гс 19).

Виходячи зі змісту наведених вище норм права, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва, зокрема це може бути відмова відповідного органу від звернення до суду.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Таким чином у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд - перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора, у цьому випадку, з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в інтересах держави в особі уповноваженого органу, який не брав участі у справі.

Так, з приєднаного до апеляційної скарги повідомлення Ужгородської місцевої прокуратури вбачається, що 11 червня 2021 року остання повідомила Департамент культури,національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації та Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про здійснення представництва їх інтересів в суді шляхом апеляційного оскарження рішення суду, тоді, коли і саму апеляційну скаргу прокуратурою було подано до суду 11 червня 2021 року, що суперечить принципу попереднього повідомлення, яке повинно передувати такому зверненню до суду, без отримання згоди суб`єкта владних повноважень на таке представництво.

Не можна вважати встановленою бездіяльність органів, в інтересах яких звертається до апеляційного суду Закарпатська обласна прокуратура, оскільки час повідомлення компетентних органів збігається з часом звернення до апеляційного суду.

До апеляційної скарги прокуратурою також не додано належних та допустимих доказів, відповідно до вимог процесуального закону, що органам, в інтересах яких подається апеляційна скарга, було відомо про оскаржуване рішення (до повідомлення про нього прокуратурою), а відтак - нездійснення чи неналежного здійснення відповідних повноважень щодо захисту інтересів держави компетентними органами, в інтересах яких звертається прокуратура.

Таким чином, у апеляційній скарзі прокурора не наведено та не додано доказів належного обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, що, відповідно до ч. 4 ст 56 ЦПК України, є підставою для застосування положень, передбачених ст.185 цього Кодексу.

За таких обставин скарга підлягає залишенню без руху, про що слід повідомити апелянта та надати йому строк на протязі десяти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2021 року, залишити без руху, про що повідомити апелянта та надати йому строк на протязі десяти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, шляхом надання апеляційному суду доказів бездіяльності або не виконання повноважень органами, в інтересах яких вона звертається за захистом інтересів держави.

Роз`яснити, що якщо апелянт відповідно до цієї ухвали у встановлений строк усуне недоліки апеляційної скарги, апеляційна скарга вважається поданою в день первинного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і повертається.

Суддя Бисага Т. Ю.