Справа № 453/1549/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/893/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:6
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П., суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Симець В.І.;

адвоката Гороха В.В. представника позивача ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 24 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з участю третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком шляхом знесення проведеної внаслідок самовільної реконструкції прибудови та надбудови господарської будівлі.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач є власником земельної ділянки та житлового будинку (садиби) на АДРЕСА_1 , а відповідачі у рівних частинах є співвласниками сусідніх земельної ділянки та житлового будинку (садиби), розташованої по АДРЕСА_1 . У серпні 2014 року відповідачі на власній земельній ділянці розпочали реконструкцію з розширенням та надбудовою господарської будівлі під житловий будинок - самовільно, без будь-якої проектної та дозвільної документації. Позивач звертався до відповідачів усно із вимогою про припинення робіт щодо самовільної реконструкції господарської будівлі, оскільки такі їх дії порушують його право на користування своєю власністю, однак його звернення було проігноровано і він звернувся із письмовими заявами в усі можливі контролюючі служби, а також повідомив про факт самовільного будівництва правоохоронні органи, на що одержав відповіді про притягнення відповідачки ОСОБА_3 , як однієї із співвласників, до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво, складення щодо неї припису про припинення таких робіт, котрий відповідачами також був проігнорований, а самочинна реконструкція була завершеною. Позивач зазначає, що в результаті завершення самовільної реконструкції порушено його права та законні інтереси як власника сусідньої садиби, оскільки відстань по межі від реконструйованої будівлі відповідачів до його житлового будинку, у порушення вимог ДБН 360-92, становить всього 2 м. 10 см., що призвело до порушення інсоляції та норм освітленості належного позивачу житлового будинку, а також до істотного затінення належної йому земельної ділянки, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду із даним позовом (т.1, а.с. 3-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належними йому на праві власності земельною ділянкою та житловим будинком, розташованими у АДРЕСА_1 , - шляхом знесення проведеної внаслідок самовільної реконструкції прибудови та надбудови господарської будівлі, приналежної до житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , котрий належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (т.1, а.с. 243-247).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_3 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради від 12.12.2012 року № 250 відповідачам було надано дозвіл на реконструкцію літньої кухні.

Вважає, що відповідачі „не порушили існуючих відстаней між будівлями і висновок суду про це спростовується наявним у справі Висновком експертного будівельно-технічного дослідження Львівського НДІСЕ від 25.09.2018 року № 4624, яким також встановлено, що здійснення демонтажу (знесення) здійсненої надбудови і прибудови до літньої кухні є неможливим без нанесення шкоди сусіднім будівлям.

Вважає, що самочинно збудована будівля, як така, що побудована до 09 квітня 2015 року, „підпадає під амністію за Законом № 3696 „Про внесення змін до Закону України „Про регулювання містобудівельної діяльності щодо продовження терміну прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, узаконення самовільно збудованих приватних дачних будинків, а також господарських присадибних будівель (т.2, а.с. 2-9).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82).

Даний позов подано до суду 27 жовтня 2014 року.

В той же час, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року (залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року) задоволено адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3 (з участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1 ) про зобов`язання відповідачки за власний рахунок здійснити знесення самовільної прибудови та надбудови до літньої кухні по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_3 за власний рахунок здійснити знесення самовільної прибудови та надбудови до літньої кухні по АДРЕСА_1 .

Згаданими судовими рішеннями, що набрали законної сили, у адміністративній справі у якій брали участь, як ОСОБА_3 (в якості відповідачки), так і ОСОБА_1 (в якості третьої особи), встановлено що ОСОБА_3 реконструкцію з прибудовою та надбудовою господарської будівлі (літньої кухні) по АДРЕСА_2 здійснює самочинно без права на виконання цих будівельних робіт: ігноруючи при цьому приписи посадових осіб Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за виконання цих будівельних робіт (том 1, а.с. 172-173, 184-189).

За вищенаведених обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про ніби-то неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та про невідповідність висновків суду обставинам справи колегія суддів визнає надуманими, а відтак такими, що не можуть прийматися до уваги.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга не містить посилання на жодну конкретну норму матеріального та/чи процесуального права, яку на думку апелянта було порушено судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, а відтак і в цій частині доводи апеляційної скарги до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 24 січня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.