ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6124/21 Справа № 199/5331/19 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Деркач Н.М.,

суддів: Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживачів , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDN3359 від 26 липня 2013 року (вклад «Стандарт» на 12 місяців), за умовами якого ОСОБА_1 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у початковій сумі 90 000 USD з правом поповнення та щомісячним зарахуванням процентів, строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 8,5 річних; депозитний договір № SAMDN4020 від 21 серпня 2013 року шляхом оформлення «Заявления № SAMDN4020 на оформление вклада «Стандарт» на 12 мес.» з основною карткою № НОМЕР_2 , за умовами якого ОСОБА_3 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в початковій сумі 1 106 748,65 RUB з правом поповнення та щомісячним зарахуванням процентів, строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 9% річних. Між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» у Кримському регіональному управлінні АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDN33323 від 16 вересня 2013 року шляхом оформлення «Заявления № SAMDN3323 на оформление вклада «Стандарт» на 12 мес.» з основною карткою № НОМЕР_3 за умовами якого ОСОБА_2 внесла на особовий рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти у початковій сумі 110 000 USD з правом поповнення та щомісячним зарахуванням процентів, строком на 6 місяців з відсотковою ставкою 8% річних. 15 травня 2019 року позивачі звернулися до регіонального відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Дніпро з письмовими заявами про повернення їм грошових коштів за вищевказаними депозитними договорами та відповідних процентів. Відповідач добровільно в позасудовому порядку відмовився виконувати умови вищезазначених договорів, не бажав їх розривати та повертати позивачам грошові кошти. Позивачі вважали, що ситуація в АР Крим жодним чином не може бути підставою для невиконання відповідачем своїх зобов`язань, адже банк був зареєстрований та знаходився в м. Дніпро, зараз в м. Києві, де він здійснює свою діяльність в звичайному режимі та виконує перед всіма клієнтами всі свої обов`язки.

На підставі викладеного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд:

- розірвати депозитний договір № SAMDN3359 від 26 липня 2013 року (вклад «Стандарт» на 12 місяців) з основною карткою № НОМЕР_1 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у валюті договору за депозитним договором № SAMDN3359 від 26 липня 2013 року в сумі 90 000 дол. США; проценти у валюті договору за період з 27 липня 2013 року по день ухвалення судом рішення про розірвання договору; 3% річних у валюті договору за період з 20 травня 2019 року по день ухвалення судом рішення про розірвання договору;

- розірвати депозитний договір № SAMDN4020 від 21 серпня 2013 року шляхом оформлення «Заявления № SAMDN4020 на оформление вклада «Стандарт» на 12 мес.» з основною карткою № НОМЕР_2 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у валюті договору за депозитним договором № SAMDN4020 від 21 серпня 2013 року у розмірі 1 106 748,65 рублів РФ; проценти у валюті договору за період з 22 серпня 2013 року по день ухвалення судом рішення про розірвання договору; 3% у валюті договору за період з 20 травня 2019 року по день ухвалення судом рішення про розірвання договору;

- розірвати депозитний договір № SAMDN3323, укладений 16 вересня 2013 року шляхом оформлення «Заявления № SAMDN3323 на оформление вклада «Стандарт» на 12 мес. З основною карткою № НОМЕР_3 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу по валюті договору за депозитним договором № SAMDN3323 від 16 вересня 2013 року в розмірі 110 000дол. США; проценти у валюті договору за період з 17 вересня 2013 року по день ухвалення судом рішення про розірвання договору; 3% у валюті договору за період з 20 травня 2019 року по день ухвалення судом рішення про розірвання договору.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Розірвано депозитний договір № SAMDN3359 від 26 липня 2013, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за депозитним договором № SAMDN3359 від 26 липня 2013 року у розмірі 90 000 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 2 189 700 грн., проценти за період з 26 липня 2013 року по 24 грудня 2019 року в розмірі 35 572,74 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 865 484,76 грн., 3% за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20 травня 2019 року по 24 грудня 2019 року в розмірі 1612,60 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 39 234,56 грн, а всього 127 185,34 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 3 094 419,32 грн.

Розірвано депозитний договір № SAMDN4020, укладений 21 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за депозитним договором № SAMDN4020 від 21 серпня 2013 року в розмірі 1 106 748,65 рублів РФ, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 431 631,97 грн, проценти за період з 21 серпня 2013 року по 24 грудня 2019 року в розмірі 230 996,65 рублів РФ, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 90 088,69 грн, 3% за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20 травня 2019 року по 24 грудня 2019 року в розмірі 19 830,51 рублів РФ, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 7 733,90 грн, а всього: 1 357 575,81 рублів РФ, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 529 454,56 грн. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Розірвано депозитний договір № SAMDN3323, укладений 16 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу за депозитним договором № SAMDN3323 від 16 вересня 2013 року у розмірі 110 000 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 2 676 300 грн, проценти за період з 17 вересня 2013 по 24 грудня 2019 року у розмірі 42 495,19 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 1 033 907,97 грн, 3% за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20 травня 2019 по 24 грудня 2019 року в розмірі 1 970,95 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 47 953,21 грн, а всього 154 466, 14 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 січня 2020 року становить 3 758 161,18 грн.

Вирішено питання про судовий збір.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року касаційну скаргу позивачів, подану адвокатом Бардаченком В.В., задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить рішення суду від 27 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Бардаченко В.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 липня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» у Кримському регіональному управлінні АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN3359 вклад «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 90 000 USD з правом поповнення та щомісячним зарахуванням процентів, строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 8,5% річних, для розміщення на депозитному вкладі № НОМЕР_1 .

Внесення позивачем коштів на виконання договору № SAMDN3359 від 26 липня 2013 року на поточний рахунок № НОМЕР_1 підтверджується копією квитанції від 26 липня 2013 року, де зазначено, що ОСОБА_1 вніс 90 000 дол. США, квитанція засвідчена підписом касира банку та печаткою.

21 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у Кримському регіональному управлінні АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN4020 з основною карткою № НОМЕР_2 , за умовами якого ОСОБА_3 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1 106 748,65 RUB з правом поповнення та щомісячним зарахуванням процентів, строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 9% річних.

Факт внесення ОСОБА_3 грошових коштів на рахунок № НОМЕР_2 , підтверджено копією довідки № 10380431, з якої вбачається інформація щодо залишку на рахунку станом на 13 травня 2014 року. Довідка засвідчена працівником банку ОСОБА_4 та містить печатку.

16 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» у Кримському регіональному управлінні АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN3323, за умовами якого ОСОБА_2 внесла на особовий рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 110 000 дол. США з правом поповнення та щомісячним зарахуванням процентів, строком на 6 місяців з відсотковою ставкою 8% річних.

Внесення позивачем коштів на виконання договору № SAMDN3323 від 16 вересня 2013 року на поточний рахунок № НОМЕР_3 підтверджується копією квитанції від 16 вересня 2013 року, де зазначено, що ОСОБА_2 внесла 110 000 дол. США, квитанція засвідчена підписом касира банку та печаткою.

15 травня 2019 року позивачі звернулися до АТ КБ «ПриватБанк» із заявами про розірвання депозитних договорів та повернення грошових коштів, проте відповідачем грошові кошти вкладникам не повернуто.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для розірвання депозитних договорів, стягнення з банку на користь позивачів сум вкладів за ними з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

При вирішенні питання щодо дотримання письмової форми договору необхідно врахувати також пункт 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі Положення).

Відповідно до пункту 1.4 Положення, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 (далі Інструкція), письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов`язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9 Інструкції № 492).

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції № 492).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час її виконання), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, в тому числі належать: квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями (пункт 1.1). Касові документи, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, мають містити такі обов`язкові реквізити: ідентифікатор банку (філії, відділення) або інші реквізити, за допомогою яких є можливість його ідентифікувати; номер платіжного пристрою; дату та час здійснення операції; суму та валюту операції; вид операції; реквізити електронного платіжного засобу, які передбачені правилами безпеки платіжної системи, якщо операція здійснювалася з її використанням; код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі; суму комісійної винагороди.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, за змістом наведених норм, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Згідно з пунктом 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 визначено зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 банк (філія) визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи, і визначає систему контролю за виконанням касових операцій.

Відтак, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.

Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 316/265/17, провадження № 61-4981св19, зокрема, дійшов висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнта є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц, провадження № 14-90цс19, зробила висновок, що суди мають у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про те, що надані позивачами докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення спірних договорів банківських вкладів.

Так, надані позивачами договори мають особисті підписи клієнтів та працівника банку, а також відтворення відбитку печатки банку технічними печатними засобами, договори містять інформацію з реквізитами банку, договори банківських вкладів та квитанції завірені представником позивачів адвокатом Бардаченком В. В. у відповідності до пункту 9 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що є доказами укладення вказаних договорів та внесення грошової суми на вкладні (депозитні) рахунки.

З наведених вище підстав апеляційним судом спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів внесення позивачами грошових коштів за депозитними договорами.

Оскільки матеріали справи містять докази наявності волі у позивачів на розірвання депозитних договорів, укладених з відповідачем, що підтверджується заявами від 15 травня 2019 року, та виходячи з відсутності доказів повернення банком депозитних вкладів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання депозитних договорів, укладених між сторонами у справі та стягнення сум вкладів за ними.

Що стосується позовних вимог про стягнення з АТ КБ ПриватБанк на користь позивачів процентів за договорами банківських вкладів, то колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що факт укладення договору банківського вкладу та внесення позивачами коштів підтверджено належними допустимими та достатніми доказами, а грошові кошти за договорами банківських вкладів (сума депозитів разом із нарахованими відсотками в межах дії договорів) позивачам на їх вимогу не виплачені, суд дійшов правильного висновку про їх стягнення у примусовому порядку.

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Отже, після закінчення строку дії договору банківського вкладу проценти на суму вкладу нараховуються у розмірі, який відповідає розміру процентів за вкладом «на вимогу», якщо інший розмір процентів не погоджений сторонами.

Аналогійний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Договори банківського вкладу, укладені між сторонами, не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за цим договором після закінчення терміну його дії.

Отже, з урахуванням вказаних норм права та правових висновків Верховного Суду, слід виходити з того, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовими вкладами, виходячи із процентної ставки за вкладом «на вимогу» .

Наведені вище обставини не були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню з банку на користь позивачів, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в цій частині, зменшивши розмір процентів, виходячи із процентної ставки за вкладом «на вимогу» .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15.05.2019 року звернулися до АТ КБ «ПриватБанк» з заявами про розірвання їх депозитних договорів та виплату коштів, тому через два банківські дні після їх звернення з 18.05.2019 року повинна застосовуватися знижена процентна ставка 0,01 % річних (Рішення Комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.04.2017 року).

При цьому договір № SAMDN4020 від 21.08.2013 року у російських рублях, який припинив свою дію 21.08.2015 року відповідно до положень п.5,6 Постанови Правління НБУ від 03.11.2014 року за № 699, якими банкам було рекомендовано не пролонговувати дію банківських вкладів у російських рублях. Тому до вкладу за даним договором з 21.08.2015 року повинна застосовуватися процентна ставка для вкладів «До запиту» у розмірі 1% річних, а з 04.05.2017 року 0,01% річних (Рішення Комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.04.2017 року).

Так, за депозитним договором № SAMDN3359 від 26.07.2013 року (вклад «Стандарт» на 12 місяців) ОСОБА_1 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 90 000 USD. Початковий (до пролонгації) строк договору становить 12 місяців з відсотковою ставкою 8,5 % річних, яка є незмінною протягом цих 12-ти місяців. Відсотки на час нового терміну вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою даного найменування і строку, який діє у банку на день закінчення попереднього терміну вкладу.

Враховуючи вищезазначене, за даним договором підлягають стягненню проценти у валюті договору, нараховані з 26.07.2013 року (включно) по 24.12.2019 року (включно) їх розмір складає: 7650+9450+5850+2970-2250+2250 +1 636,64 +3,23=29809,87 дол. США, виходячи з розрахунку:

прості проценти за період з 26.07.2013 року по 25.07.2014 року: 90000 *8,5%/365*365 (днів) = 7650 доларів США; прості проценти за період з 26.07.2014 року по 25.07.2015 року: 90000 *10,5 %/365*365 (днів) = 9450 доларів США; прості проценти за період з 26.07.2015 року по 25.07.2016 року: 90000 *6,5 %/366*366 (днів) = 5850 доларів США; прості проценти за період з 26.07.2016 року по 25.07.2017 року: 90000 *3,3 %/365*365 (днів) = 2970 доларів США; прості проценти за період з 26.07.2017 року по 25.07.2018 року: 90000 *2,5 %/365*365 (днів) = 2250 доларів США; прості проценти за період з 26.07.2018 року по 17.05.2019 року: 90000 *2,25 %/365*295 (днів) = 1 636,64 доларів США; прості проценти за період з 18.05.2019 року по 24.12.2019 року (з 18.05.2019 року застосовується процентна ставка 0,01% - Рішення Комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.04.2017 року): 90000 *0,01 %/365*220 (днів) = 3,23 доларів США.

За депозитним договором № SAMDN4020 від 21.08.2013 року (вклад «Стандарт» на 12 місяців) ОСОБА_1 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у початковій сумі 1 106 48,65 RUB. Початковий (до пролонгації) строк договору становить 12 місяців з відсотковою ставкою 9 % річних, яка є незмінною протягом цих 12-ти місяців. Остання пролонгація даного договору діяла з 21.08.2014 року до 21.08.2015 року. Після чого пролонгацію депозитних договорів у російських рублях було заборонено. 3 21.08.2015 року зазначений договір припинив свою дію, тому до вкладу за даним договором повинна застосовуватися процентна ставка для вкладів «До запиту» у розмірі 1% річних, а з 04.05.2017 року 0,01% річних (Рішення Комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.04.2017 року).

. Враховуючи вищезазначене, за даним договором підлягають стягненню проценти у валюті договору, нараховані з 21.08.2013 року (включно) по 24.12.2019 року (включно), їх розмір складає: 99 607,37 руб.+ 99 607,37 руб.+ 18 860,21 руб.+ 181,62 руб. = 218256,57 руб., виходячи з розрахунку:

прості проценти за період з 21.08.2013 року по 20.08.2014 року: 1 106 748,65 *9%/365*365 (днів)= 99 607,37 руб.; прості проценти за період з 21.08.2014 року по 20.08.2015 року: 1 106 748,65 *9%/365*365 (днів)= 99 607,37 руб.; прості проценти з 21.08.2015 року по 04.05.2017 року: 1 106 748,65 *1%/365*622 (дні)= 18 860,21 руб.; прості проценти з 04.05.2017 року по 24.12.2019 року: 1 106 748,65 *0,01%/365*599 (дні)= 181,62 руб.

За депозитним договором № ЅАMDN3323 від 16.09.2013 року (вклад «Стандарт» на 12 місяців) ОСОБА_2 внесла на особовий рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 110 000 USD. Початковий (до пролонгації) строк договору становить 12 місяців, з відсотковою ставкою 8 % річних, яка є незмінною протягом цих 12-ти місяців. Відсотки на час нового терміну вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою даного найменування і строку, який діє у банку на день закінчення попереднього терміну вкладу.

Враховуючи вищезазначене, за даним договором підлягають стягненню проценти у валюті договору, нараховані з 16.09.2013 року (включно) по 24.12.2019 року (включно), їх розмір складає: 8800 НОМЕР_4 +6600+3575+2475+1 647,73+6,63= 35754,36 доларів США, виходячи з розрахунку:

прості проценти за період з 16.09.2013 року по 15.09.2014 року: 110 000 * 8%/365*365 (днів) = 8800 доларів США; прості проценти за період з 16.09.2014 по 15.09.2015 року: 110000 * 11,5%/365*365 (днів) = 12650 доларів США; прості проценти за період з 16.09.2015 року по 15.09.2016 року: 110000 * 6%/366*366 (днів) = 6600 доларів США; прості проценти за період з 16.09.2016 року по 15.09.2017 року: 110000 * 3,25%/365*365 (днів) = 3575 доларів США; прості проценти за період з 16.09.2017 року по 15.09.2018 року: 110000* 2,25%/365*365 (днів) = 2475 доларів США; прості проценти за період з 16.09.2018 року по 17.05.2019 року: 110000 * 2,25%/365*243 (днів) = 1 647,73 доларів США; прості проценти за період з 18.05.2019 року по 24.12.2019 року: 110 000 *0,01 %/365*220 (днів) = 6,63 доларів США.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення з банку на їх користь 3% річних від прострочених сум за депозитними договорами, то колегія суддів погоджується з висновоком суду про наявність підстав для задоволення цих вимог, а також погоджується з приведеним розрахунком відповідних сум, виходячи з наступного.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Враховуючи вказану норму права, суд зробив обґрунтований висновок про те, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 3 % річних від прострочених сум за договорами депозиту.

Ураховуючи наведене, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачів сум грошових вкладів за договорами, 3 % річних, що передбачені статтею 625 ЦК України, є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Судом першої інстанції наведено детальний розрахунок заборгованості, який не спростовано банком під час апеляційного перегляду.

Посилання апелянта на те, що зобов`язання за дійсними договорами має виконувати ТОВ Фінансова компанія «Філіон» не заслуговують на увагу, оскільки АТ КБ «Приват Банк» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з позивачами було досягнуто згоди на переведення боргу ТОВ ФК «Фінілон».

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2020 року змінити в частині розміру суми процентів, стягнутих з Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 за депозитним договором № SAMDN3359 від 26.07.2013 року за період з 26.07.2013 року по 24.12.2019 року, зменшивши його з 35 572,74 доларів США до 29 809,87 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент ухвалення рішення еквівалентно 725 274,14 грн.; за депозитним договором № SAMDN4020 від 21.08.2013 року за період з 21.08.2013 року по 24.12.2019 року, зменшивши його з 230 996,65 рублів РФ до 218 256,57 рублів РФ, що за курсом НБУ станом на момент ухвалення рішення еквівалентно 859 930,87 грн.; та суми процентів, стягнутих з Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_2 за депозитним договором № SAMDN3323 від 16.09.2013 року за період з 17.09.2013 року по 24.12.2019 року, зменшивши його з 42 495,19 доларів США до 35 754,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент ухвалення рішення еквівалентно 869 903,58 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров

І.Ю. Ткаченко