Дата документу 23.06.2021
Справа № 334/4372/21
Провадження № 2-з/334/11/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Бредіхіна Ю.Ю., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шарлая Василя Васильовича про забезпечення позову до подання позовної заяви та додані до неї матеріали,

установив

22.06.2021 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Шарлая Василя Васильовича про забезпечення позову за участю осіб, які можуть набути статус учасника справи: Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та державного підприємства «Сетам» шляхом заборони вчиняти певні дії, яка подана до подання позовної заяви.

Заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Дніпровському відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та державному підприємству «Сетам» вчиняти дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) 7/10 частин нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , які здійснюються у зведеному виконавчому провадженні №65568920.

В обґрунтування своєї заяви вказує на те, що на виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Запоріжжі перебуває зведене виконавче провадження №65568920, яке відкрито на підставі виконавчих листів, виданих Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі №333/5375/15-ц. За твердженням заявника, державним виконавцем грубо порушені вимоги законодавства щодо здійснення опису, арешту та оцінки майна боржника, а також строки вчинення відповідних дій та повідомлення боржника про них. Такі порушення є суттєвими, а тому проведення електронних торгів може ускладнити або унеможливити виконання рішення у справі.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

В той же час, частиною першою статті 152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно із наданих суду матеріалів, виконавчі листи на підставі, яких здійснюється виконавче провадження видані Комунарським районним судом м. Запоріжжя, а не Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Відповідно до приписів статей 447 та 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою. Така скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У заяві прямо вказується, що заявник має намір подати саме позовну заяву, а не скаргу в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України, отже заявник вважає, що його право потребує захисту саме в порядку позовного провадження шляхом оспорювання дій осіб, які можуть набути статус учасника справи: Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі та ДП «Сетам».

Заявник сам вказує, що він є учасником виконавчого провадження, а саме боржником і спір виник не з приводу права цивільного, адже особи, які можуть отримати статус учасника справи діють не у сфері приватноправових відносин, а виконують приписи законодавства щодо примусового (публічного) відчуження майна.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Відтак, ураховуючи наведені вище положення законодавства, суд дійшов висновку, що Ленінський районний суд м. Запоріжжя не є належним судом з розгляду майбутнього позову, адже заявником обрано саме позовний порядок захисту свого права, який передбачає розгляд такого позову за правилами адміністративного судочинства. Відповідно Ленінський районний суд м. Запоріжжя і у майбутньому не матиме права відкривати провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 .

На підставі викладеного суд дійшов висновку про неможливість задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шарлая Василя Васильовича про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись статтями 19, 149, 150, 153, 157, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив

Відмовити у задоволені заяви представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) адвоката Шарлая Василя Васильовича (м. Запоріжжя, вул. Бородінська, буд. 6-А) про забезпечення позову до подання позовної заяви.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали підписано 23.06.2021 року

Суддя Ю.Ю. Бредіхін