Справа № 646/888/18
№ провадження 2/646/71/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Літвіновій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким, з урахуванням заяви про збільшення, просить стягнути з відповідача на свою користь 76581,11 гривень, з яких 44830,00 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 15215,11 гривень величина втрати товарної вартості автомобіля, 16536,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 лютого 2016 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належному позивачу автомобілю марки Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдані механічні ушкодження. Позивачу завдані матеріальні збитки, які полягають у вартості відновлювального ремонту в сумі 44830,00 гривень, величини втрати товарної вартості автомобіля 15215,11 гривень. Також, позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає душевних стражданнях та нервовому напруженні і хвилюванні, яких зазнав позивач та члени його сім`ї через пошкодження належного позивачу транспортного засобу. Позивач витрачав час для відновлення своїх прав, поїздок в органи ДАІ, Червонозаводського районного суду м. Харкова. Позивач обчислює моральну шкоду у розмірі дванадцяти прожиткових мінімумів для працездатних громадян, встановлених на момент ДТП, оскільки з вини відповідача судовий розгляд справи тривав більше року. Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до страхової компанії ПрАТ «Київський страховий дім» з питання виплати страхового відшкодування, проте у виплаті відшкодування було відмовлено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.02.2018 провадження по зазначеній справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 по справі призначено судову авто-технічну експертизу.

18 квітня 2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог.

17 лютого 2020 року через канцелярію суду надійшов відзив відповідача, яким він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що його відповідальність застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», позивач не надав докази своєчасного звернення за виплатою страхового відшкодування, тобто не отримав вказане відшкодування внаслідок власної недбалості. Надані позивачем чеки на підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту не відповідають вимогам, що встановлені для розрахункових документів, огляд пошкодженого транспортного засобу проводився без повідомлення відповідача особою, повноваження якої на такий огляд не підтверджені. Також, відповідач вважає надуманими та не обґрунтованими доводи позивача щодо тривалості душевних страждань з приводу пошкодження транспортного засобу.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.08.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_3 надала суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність позивача, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

16 лютого 2016 року о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Субару Форест, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Гольдбергівській, 16 в м. Харкові виїхав на зустрічну трамвайну колію та допустив зіткнення з автомобілем марки Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який, повертаючи ліворуч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.04.2017 року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення останнім п.п. 10.1, 13.1 ПДР України, провадження у справі закрито за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Вищенаведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах: від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При таких обставинах, судом встановлено, що з вини ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

П.1 ч.2 ст.22 ЦК України відносить до збитків зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім», відповідно до полісу № АЕ/6699865, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вирішуючи питання про підстави та межі відповідальності винуватця ДТП за шкоду, заподіяну власником колісного транспортного засобу цивільна відповідальність якого застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. Пункт 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц констатує, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Як вбачається з висновку судової авто-товарознавчої експертизи по матеріалам справи № 646/888/18 № 179В від 23 серпня 2018 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю марки Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок ДТП 16 лютого 2016 року станом на час дорожньо-транспортної пригоди становить: вартість ремонту - 44830 гривень, величина втрати товарної вартості - 15215,11 гривень.

Суд вважає обґрунтованим розрахунок вартості матеріальної шкоди, оскільки він здійснений на підставі відповідної нормативної документації, проведенні необхідних розрахунків, зазначені ремонтні роботи узгоджуються з виявленими технічними пошкодженнями автомобіля, зафіксованими протоколом огляду колісного транспортного засобу № від 22.02.2016 з доданою фототаблицею огляду.

Та обставина, що вищевказаний огляд проводився у відсутність відповідача, без його повідомлення про час та місце огляду автомобіля марки Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не є підставою для відхилення експертного висновку як доказу по справі. Відповідачем не надано заперечень щодо виду та кількості зафіксованих оглядом механічних пошкоджень належного позивачу автомобіля, порушення процедури огляду автомобіля є лише припущенням відповідача, доводи відповідача не спростовують висновків суб`єкта оціночною діяльності.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не скористався наданим ним законом правом на подання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року. За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права, сформульовану у п. 56 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, суд доходить висновку, що позивач позбавив себе права вимагати від відповідача відшкодування завданої шкоди в розмірі ліміту відповідальності страховика 50000 грн, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, входячи з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд вважає обґрунтованим розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди у розмірі позовних вимог в сумі 15215,11 гривень (величина втрати товарної вартості автомобіля).

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Тому безспірним є право позивача на відшкодування йому моральної шкоди, яка заподіяна винними діями водія разом з заподіянням матеріальної шкоди.

У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається таким, що зазнав моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд погоджується з розрахунком позивача, який виходить з тривалості моральних страждань і відсутності можливості користуватись автомобілем та прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

- величину втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 15215,11 грн;

- рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 16536 грн;

- сплачений судовий збір в сумі 318,58 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: В.А. Єжов