Справа №: 653/1779/21
Провадження № 2/653/879/21
У Х В А Л А

іменем України

25 червня 2021 року

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Ковальчук Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (місцезнаходження: 03045, м. Київ, Столичне шосе, 90), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , старший державний виконавець Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лавренко Михайло Олександрович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий лист № 647/3412/19 від 29.09.2020, виданий на підставі рішення Бериславського районного суду у справі № 647/3412/19 від 27.07.2020, яким пропонується стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» суму заборгованості за угодою № 371231 в розмірі 146046 (сто сорок шість тисяч сорок шість) гривень 82 копійки, таким, що не підлягає виконанню, так як він був виданий до набрання рішенням законної сили, а саме до прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи підсудність справи Генічеському районному суду Херсонської області, позивач посилається на положення частини 12 статті 28 ЦПК України, якою передбачено, що позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню можуть пред`являтися за місцем його виконання та на постанову Верховного суду від 01 жовтня 2020 року (справа № 524/188/18), в якій останній зробив висновок, що на стадії виконавчого провадження виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду, прирівнюється до напису нотаріуса.

За змістом копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2020 (ВП № 63671494) місцем виконання зазначено: АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до таких висновків.

Статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, гарантоване право особи на доступ до правосуддя. Кожному гарантується судовий захист його прав та свобод.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поряд із цим, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є визнання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду у цивільній справі, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за таким позовом, суддя враховує, що розділом VI ЦПК України визначені процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), які суд вирішує на стадії виконання судових рішень, зокрема, ухвалених у порядку позовного провадження.

Статтею 432 ЦПК України, на яку позивач також посилається в своєму позові, визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Зазначеною нормою передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм свідчить, що сторони виконавчого провадження (які наділені статусом стягувача або боржника) мають право порушувати питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку, визначеному розділом VI ЦПК України, тобто шляхом подання відповідної заяви на стадії виконання судового рішення, а не шляхом звернення до суду з окремим позовом, оскільки законодавцем визначено конкретний процесуальний порядок вирішення цього питання.

В даному випадку з тексту позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутній невирішений цивільно-правовий спір, такий спір вже вирішено рішенням суду, а заявлений позов стосується питань, які підлягають вирішенню на стадії виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не може бути вирішено в порядку позовного провадження (розгляду судом позовної заяви), а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В даному випадку ОСОБА_1 як боржник у виконавчому провадженні вправі звернутися з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку, визначеному розділом VI ЦПК України, до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Керуючись ст.186 ЦПК України,

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , старший державний виконавець Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лавренко Михайло Олександрович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку, визначеному розділом VI ЦПК України до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Генічеського районного суду Н. В. Ковальчук