Справа № 308/9184/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви, постановлену суддею Зарева Н.І., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де третьою особою без самостійних вимог є: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталії Дмитрівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, договору про утримання та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де третьою особою без самостійних вимог є: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, договору про утримання та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2017 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що вона належним чином не повідомлялася про час і місце судового розгляду. Зазначає, що у зв`язку з введенням на території України карантинних обмежень з метою не розповсюдженням коронавірусної хвороби, судові засідання не проводилися та доступ в приміщення суду був обмежений. Також вказує, що вона є похилого віку, має проблеми із зором, не має доступу до мережі Інтернет, а тому не могла довідатися про призначення розгляду справи за її позовом на сайті суду. Крім того вказує, що внаслідок протиправних дій відповідачів вона була примусово поміщена до ГС «Міжнародна Антинаркотична Асоціація» де ніби то проходила курс психосоціальної реабілітації закритого типу та перебувала там з 25.06.2020 по 25.08.2020, а тому не могла взяти участь у судовому засіданні призначеному на 21.07.2020.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції. Вказує, що позивач знала, що справа знаходиться на розгляді в суді першої інстанції після перегляду такої у Верховному Суді і в спілкуванні з нею вони дійшли згоди про відсутність потреби у подальшому судовому розгляді справи. Заперечує те, що ним примусово було поміщено позивачку на лікування, оскільки у ОСОБА_1 час від часу стаються психологічні зриви, що потребують лікування і таке проводиться виключно за її згодою. Вважає, що позивачка належним чином повідомлялася судом про розгляд справи

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції послався на те, що позивачка повторно у судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоча про час і місце розгляду була повідомлена належним чином та заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, суд вправі залишити позов без розгляду лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судові засідання. Тобто в два судові засідання підряд.

Згідно ч. 3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частинами 1, 2 ст. 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про судове засідання, яке було призначено на 01.07.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 118).

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивачки про судові засідання, які були призначені на 30.04.2020, 19.05.2020, 03.06.2020 та 21.07.2020.

В матеріалах справи містяться поштові конверти, які повернулися на адресу суду 14.07.2020, 27.07.2020 із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Вказане свідчить про те, що позивачка належним чином не була повідомлена про судові засідання.

Крім того, як слідує з довідки №01/18 від 15.12.2020 ГС «Міжнародна Антинаркотична Асоціація» ОСОБА_1 в період з 25.06.202 по 25.08.2020 проходила курс психосоціальної реабілітації закритого типу (а.с. 160), а отже, прибути в судове засідання, яке було призначено на 21.07.2020, остання не змогла з об`єктивних підстав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо належного повідомлення ОСОБА_4 через розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України повідомлення про час та місце розгляду справи, оскільки, в силу вимог ст. 130 ЦПК України, належним повідомленням сторони про судовий розгляд є розписка про одержання судової повістки, яка в матеріалах справи відсутня.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилкового вважав, що позивачка повторно не з`явилася в судове засідання і залишив позов без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: