ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6206/21 Справа № 210/4921/20 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Управління соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради

відповідач- ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Управління соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2020 року Управління соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.08.2019 року ОСОБА_1 , як повноважний представник сім`ї, звернулась до позивача із заявою про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій, пільг та надала власноруч заповнену декларацію про доходи та майновий стан.

03.09.2019 року позивачем було прийнято рішення про призначення з 01.08.2019 року по 31.01.2020 року включно (на період 6 місяців) сім`ї відповідача державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. При заповнені заяви відповідач власноруч ставила підпис про те, що вона, усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли би вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України.

В 2020 році позивачем була ініційована перевірка достовірності наданих відповідачем у заявах від 30.08.2019 року відомостей та документів для отримання допомог.

За результатами перевірки було виявлено, що 30.08.2019 року відповідач при заповненні розділу ІІ декларації про доходи та майновий стан не зазначила вид доходу, а саме дивіденди отримані нею від Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Зазначені кошти були нараховані у липні 2019 року у сумі 12807,02 грн. Із зазначеної суми підприємством, як податковим агентом, було сплачено податок з доходу фізичних осіб в розмірі 640,35 грн., військовий збір в розмірі 192,11 грн. та відображено в звіті 1-ДФ за ІІІ квартал 2019 року з кодом ознаки доходу 109 «дивіденди».

При цьому, операція безготівкового зарахування дивідендів у сумі - 11974,56 грн. за 2018 рік на банківський рахунок відповідача відбулась 19.02.2020 року. Тобто, відповідач не зазначила в декларації дохід у період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року, отриманий нею від підприємства, що вплинуло на визначення розміру допомог.

Сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям склала 9553,88 грн., а сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям склала 6403,50 грн.

Відповідач у добровільному порядку не бажає повернути надмірно отримані допомоги. Тому, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради надміру виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 9553,88 грн., надміру виплачену державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям у розмірі 6403,50 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги залишити без задоволення.

Позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позивачем вимоги, а також стягнути з ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3405 грн.

При цьому скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наданих позивачем до суду доказів, а саме особисто поданих до Управління 30.08.2019 відповідачем заяви про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій, пільг та власноруч заповненої декларації про доходи та майновий стан. У розділі ІІ декларації про доходи та майновий стан, відповідач зазначила свій дохід за період з 01.02.2019 по 31.07.2019 і на підставі наданих документів, 03.09.2019 Управлінням було прийнято рішення про призначення, починаючи з 01.08.2019 по 31.01.2020 року включно державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям. Всього у зазначений період відповідачу було виплачено суму соціальної допомоги у розмірі 17327,88 грн.

Позивач наголошує на тому, що за результатами перевірки Управлінням було виявлено, що 30.08.2019 відповідач при заповнені декларації про доходи та майновий стан не зазначила та у подальшому не повідомила Управління про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, а саме про дохід у вигляді дивідендів, отриманих нею від АТ «ПівдГЗК», які були нараховані ОСОБА_1 у липні 2019 року в сумі 12807,02 грн., і з яких підприємством було сплачено податок з доходу фізичних осіб в розмірі 640,35 грн., військовий збір в сумі 192,11 грн., що відображено у звіті податкового агента 1-ДФ за ІІІ квартал 2019 з кодом ознаки доходи - 109 «дивіденди». При цьому, операція безготівкового зарахування дивідендів в сумі 11974,56 грн. за 2018 рік на банківський рахунок відповідача відбулася 19.02.2020.

На погляд позивача, у відповідача з моменту надання документів 30.08.2019 та по 31.01.2020, при умові, що дохід у вигляді дивідендів було нараховано у липні 2019 року було достатньо часу для повідомлення Управління про зміну обставин, які вплинули на отримання соціальної допомоги, тому скаржник вважає, що відповідач зловживає правом, тому вважає, що до правовідносин сторін можливо застосувати норми ч.2 ст.1212 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ОСОБА_1 просить рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення. При цьому зазначає, що станом на серпень 2019 року їй не було ні нараховано, ні сплачено від АТ «ПІВДГЗК» дивіденди, нарахування, яких відбулося лише у жовтні 2019 року, а виплати відбулася у лютому 2020 року.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою, яка зареєстрована 30.08.2019 року за №363, про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій, пільг, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с. 10).

30.08.2019 року відповідач заповнила декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, за період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року, у розділі ІІ якої, вказала, що, окрім допомоги по народженню, інших доходів не має (а.с. 11).

Рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 03.09.2019 року позивачем було призначено з 01.08.2019 року по 31.01.2020 року відповідачу допомогу одиноким матерям у розмірі 1269,00 грн. (а.с. 12).

Рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідачу призначено соціальну допомогу з 01.08.2019 року включно по 31.01.2020 року у розмірі 1544,45 грн. (а.с. 13).

Відповідно до довідки про завантажені доходи від 08.01.2020 року відносно ОСОБА_1 , окрім іншого, в період з липня 2019 року по вересень 2019 року відповідач мала дохід за кодом 109 (Дивіденди та роялті) у розмірі 12807,02 грн. (а.с. 14).

Згідно з відповіді головного бухгалтера АТ «ПІВДГЗК» Н.О. Євгенової від 16.03.2020 року №52-06/1692, відповідачу підприємством у липні 2019 року нараховані дивіденди у розмірі 12807,02 грн. Вказане нарахування відображене в звіті 1-ДФ за 3 квартал 2019 року. Дивіденди виплачені в лютому 2020 року (а.с. 16).

В поясненнях від 31.03.2020 року ОСОБА_1 вказала, що нею 19.02.2020 року на картку отримані дивіденди у розмірі 11974,56 грн. Про те, що дивіденди їй були нараховані в липні 2019 року нічого не знала, до підприємства не зверталась (а.с. 15).

Відповідно до довідки від 31.03.2020 року №SMVR15Q49BTJPA4G, яка видана ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк», датою операції по зарахуванню дивідендів у розмірі 11974,56 грн. є 19.02.2020 року (а.с. 15 зворот).

26.06.2020 року ОСОБА_1 повідомлено про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та необхідність повернення переплаченої суми державної соціальної допомоги у розмірі 9553,88 грн. до 31.07.2020 року (а.с. 25).

Також, 26.06.2020 року відповідача повідомлено про необхідність повернення допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 6403,50 грн. до 31.07.2020 року (а.с. 26).

21.01.2020 року відповідачем на адресу AT «ПІВДГЗК» подано відповідну заяву про виплату дивідендів, згідно рішення прийнятого 19 липня 2019 року позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «ПІВДГЗК» (а.с. 53, 70).

19.02.2020 року AT «ПІВДГЗК» здійснено виплату дивідендів за 2018 рік акціонеру ОСОБА_1 в розмірі 11 974,56 грн. за мінусом відрахування податків та зборів, які були сплачені AT «ПІВДГЗК», як податковим агентом (а.с. 55, 71).

Крім того, листами АТ «ПІВДГЗК» від 16.03.2020 року №52-06/1692 (а.с. 16) та від 02.04.2020 року №52-16/373 (а.с. 17), на які посилається позивач, як підтвердження отримання відповідачем доходу, позивачу надалась інформація про нарахування ОСОБА_1 доходу у вигляді дивідендів в липні 2019 року (місяць в якому виникла підстава для нарахування доходу та прийняття, 19.07.2019 року, позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «ПІВДГЗК» рішення про виплату дивідендів) та про виплату доходу в лютому 2020 року.

Відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за 3 квартал 2019 року відносно ОСОБА_1 , яка ідентифікується за допомогою податкового номеру НОМЕР_1 , заповнені лише графи «Сума нарахованого доходу» та «Сума утриманого податку», при цьому графа «Сума виплаченого доходу» не заповнена, оскільки на момент подачі АТ «ПІВДГЗК» вказаного звіту дивіденди відповідачу не були виплачені (а.с. 49-52), що свідчить про те, що на момент подачі відповідачем заяви про надання допомоги, дохід у вигляді дивідендів у неї був відсутній, оскільки інформація про його нарахування була подана підприємством до фіскального органу лише 23.10.2019 року (а.с. 52).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову позивачеві в задоволенні, заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог, на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходив з того, що на час прийняття рішення позивачем про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, відповідач ОСОБА_1 , у розумінні статті 1215 ЦК України не вчиняла недобросовісних дій та надала інформацію, яка потрібна була для призначення державних допомог, зокрема вказала відомості, що стосуються її доходу за період часу з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року. Тобто, позивачем не надано жодного належного доказу того, що відповідач на час прийняття рішення про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, є такою, що не мала права на отримання вказаних допомог, що може бути підставою відповідальності та повернення надміру виплачених державних допомог.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, за якої воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Питання призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям врегульовані нормами Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», які діяли на момент виникнення правовідносин.

Згідно з ст.3 вказаного Закону України право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону України та п. 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 ( далі - Порядок) для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення, зокрема: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно.

Згідно п. 9 Порядку, рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів із дня подання заяви і надсилається наступного після його прийняття дня уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

Відповідно до ст.5 вищевказаного Закону України та п. 14 Порядку, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом.

Згідно з п. 5 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема: інші доходи, які підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства.

Питання призначення, зокрема, допомоги на дітей одиноким матерям, врегульовані нормами Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, які діяли на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до ст. 18-1 вказаного Закону України та п. 33 Порядку право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Згідно з ст. 18-2 вищевказаного Закону України допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 18-3 вказаного Закону України та п. 34 Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Згідно з п.49 вказаного Порядку особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Позивач в позовній заяві і в апеляційній скарзі, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на листи Департаменту соціальної політики Виконкому Криворізької міської ради від 17.04.2020 року №7/06/2118 та Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 23.04.2020 року №2627/0/192/20, вказуючи, що відповідно до п. 7.7 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги грошові доходи, визначені пунктом 5 цієї методики, крім премій, щорічних винагород, допомоги на навчання, безпосередньо отриманої особою від підприємства, установи чи організації, сум компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сум заборгованості за аліментами, визначених судом або виконавчою службою на підставі рішення про стягнення аліментів, сум пенсій та допомог за рішенням суду, ураховуються у тому місяці, за який вони нараховані.

При цьому, колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_1 при поданні заяви на призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій та пільг (допомоги на дітей одинок матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям) діяла недобросовісно, що вона була обізнана про нарахування та виплату на її користь від АТ «ПІВДГЗК» дивідендів.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства» для кожної виплати дивідендів наглядова рада акціонерного товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати.

Відповідно до рішення Наглядовою радою Товариства від 19.07.2019 акціонерам - фізичним особам, що є резидентами України, дивіденди виплачуються в національній грошовій одиниці - гривні, на підставі письмової заяви акціонера, шляхом перерахування коштів на його грошовий рахунок або поштовим переказом, банківські реквізити або поштова адреса якого зазначені в письмовій заяві акціонера.

Так, з листів АТ «ПІВДГЗК» від 16.03.2020 року №52-06/1692 та від 02.04.2020 року №52-16/373 вбачається, що позивачу надалась інформація про нарахування ОСОБА_1 доходу у вигляді дивідендів в липні 2019 року (місяць в якому виникла підстава для нарахування доходу та прийняття, 19.07.2019 року, позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «ПІВДГЗК» рішення про виплату дивідендів) та про виплату доходу в лютому 2020 року.

Також матеріалами справи підтверджено, що виплата дивідендів за 2018 рік в сумі 11 974,56 грн. за мінусом відрахування податків та зборів, які були сплачені AT «ПІВДГЗК», як податковим агентом, акціонеру ОСОБА_1 здійснена AT «ПІВДГЗК» 19.02.2020 року (а.с. 55, 71).

Судом також встановлено, що на момент подачі АТ «ПІВДГЗК» звіту форми №1ДФ за 3 квартал 2019 року відносно ОСОБА_1 дивіденди відповідачу не були виплачені, оскільки інформація про його нарахування була подана підприємством до фіскального органу лише 23.10.2019 року, що свідчить про те, що на момент подачі відповідачем заяви про надання допомоги 30.08.2019, дохід у вигляді дивідендів у неї був відсутній.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді соціальної допомоги саме з недобросовісністю набувача, яку згідно 1 частини першої статті 81 ЦПК України має довести позивач.

Оскільки при вирішенні спору не було встановлено, що позивач (платник грошових коштів) довів факт недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді цієї справи може бути враховано рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.

Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус відповідача, відсутність умислу щодо навмисного приховування інформації про виплату дивідендів, про існування, яких ОСОБА_1 на час звернення до позивача із заявою 30.08.2019 року про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій, пільг не було відомо, і які остання отримала у лютому 2020 року, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що примусове стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 9553,88 грн. та надміру виплаченої державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 6403,50 грн., може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Таким чином, оскільки грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки суд апеляційної інстанції залишає рішення місцевого суду без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: