17.02.2021 Справа № 756/895/21
Унікальний №756/895/21
Провадження № 6/756/186/21
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Чагір Б.К.,

представника заявника (боржника) Соловйова Є.В.,

представника стягувача Новака А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна», заінтересована особа: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Соловйова Є.В. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме виконавчого листа №2-1617/2011, виданого 21.12.2012 Оболонським районним судом м. Києва.

В обґрунтування заяви зазначає, що Оболонським РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснюється примусове виконання рішення суду від 27.06.2012 на підставі виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 21.12.2012 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної телекомпанії Україна 78993,52 грн. матеріальної шкоди. У виконавчому провадженні №51641516 було проведено ряд виконавчих дій, зокрема, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках заявника, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

ОСОБА_1 вважає, що виконавчий лист №2-1617/2011 є таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки обов`язок виконувати його у боржника відсутній та виконавчий лист було видано помилково. Так, за твердженням заявника виконавчий лист №2-1617/20111 не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) з огляду на наступне.

Виконавчий лист не відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), оскільки в ньому невірно вказано найменування органу, який його видав. Так, як вбачається зі змісту виконавчого листа Оболонський районний суд м. Києва 19.11.2011 розглянув справу за позовом Національної телекомпанії України до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяних збитків та вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 78998,52 грн. Натомість, із фактичних обставин вбачається, що Оболонський районний суд м. Києва в дійсності розглянувши справу №2-1617/2011 прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Із цих же підстав у виконавчому листі невірно вказана дата прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий документ, а також резолютивна частина рішення (п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року).

Крім того, у виконавчому листі невірно вказано місце проживання чи перебування боржника, оскільки на момент видачі виконавчого листа ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суттєвим є також і порушення строків пред`явлення виконавчого листа №2-1617/2011 до виконання. На момент видачі виконавчого листа 27.06.2012 діяв Закон України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606-ХІV від 21.04.1999, статтею 22 якого було визначено строк пред`явлення до виконання виконавчого документу протягом року. Як стверджує заявник, у даному випадку строк пред`явлення до виконання виконавчого листа мав становити один рік, тобто до 28.06.2013. Натомість, із заяви стягувача про порушення виконавчого провадження слідує, що вона датована 01.07.2016, при цьому на виконання до Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТ УЮ у м. Києві заява з виконавчим листом надійшла лише 12.07.2016, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку для пред`явлення до виконання. Будь-яких відомостей щодо подачі виконавчого листа №2-1617/2011 до виконання в строк до 28.06.2013 немає, що свідчить про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а як наслідок - визнання виконавчого листа №2-1617/2011 таким, що не підлягає виконанню.

Представник боржника - адвокат Соловйов Є.В. у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник стягувача - адвокат Новак А.А. у судовому засіданні вимоги заяви не визнав, заперечував щодо їх задоволення.

Представник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Зважаючи на те, що згідно з нормою ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка вказаної особи не є перешкодою для розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд з урахуванням думки учасників справи ухвалив провести судове засідання за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Ч. 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий документ може бути визнао таким, що не підлягаю виконанню повністю або частково (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України. Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Оцінюючи доводи боржника ОСОБА_1 щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа №2-1617/2011, виданого 21.12.2012 Оболонським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з таких обставин.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2011 ухвалено у позові Національної телекомпанії України до ОСОБА_1 відмовити (а.с. 20).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2012 ухвалено: апеляційну скаргу Національної телекомпанії України задовольнити; рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2011 скасувати та постановити нове; стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної телекомпанії України 78 993 грн. 52 коп. матеріальної шкоди (а.с. 21-22).

Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №2-1617/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної телекомпанії України 78 993 грн. 52 коп. матеріальної шкоди (а.с. 7-8).

Як вбачається з копії вказаного виконавчого листа, рішення набрало законної сили 27.06.2012, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 1 рік; виконавчий лист видано 21.12.2012 (а.с. 7-8).

Державним виконавцем Оболонського РВ ДВС ГТУЮ в м. Києві Гаркавенко А.В. 14.07.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51641516 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної телекомпанії України матеріальної шкоди в розмірі 78993,52 грн. (а.с. 10).

Крім того, відповідно до відміток, що містяться на виконавчому листі, він вже пред`являвся раніше для примусового виконання та постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС ГТУЮ в м. Києві Романенко Ю.С. від 23.05.2016 вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 7-8).

Як підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, представник боржника вказує, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: у виконавчому листі невірно вказано найменування органу, що його видав; невірно вказана дата прийняття рішення; невірно викладена резолютивна частина рішення; невірно вказано місце проживання чи перебування боржника тощо.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України (в редакції станом на час ухвалення рішення) рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦПК України (в редакції станом на час ухвалення рішення) питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Як вбачається з положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, станом на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи за загальним правилом можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

Отже, з огляду на наведене, Оболонський районний суд м. Києва як місцевий суд правомірно видав виконавчий лист на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2012.

Окрім того, представник боржника як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вказує порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, згідно зі ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Як вбачається з відмітки, що міститься на виконавчому листі № 2-1617/2011 від 21.12.2012, останній вже повертався стягувачу постановою державного виконавця від 23.05.2016 на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з тим, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Тобто, строк пред`явлення виконавчого листа перервався 23.05.2016.

Повторно виконавчий лист №2-1617/2011 від 21.12.2012 пред`явлений стягувачем до виконання 01.07.2016, а виконавче провадження відкрито 14.07.2016.

Таким чином, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущено.

При розгляді справи принцип змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч.1 ст. 55 Конституції України.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, судом не встановлено ні юридичних, ні фактичних обставин, які свідчили б про те, що виконавчий лист видано помилково та/або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, заявником та його представником не доведено з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази існування підстав для визнання виконавчого листа №2-1617/2011 від 21.12.2012 Оболонським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 89, 259, 260, 261, 268, 353-354, 432 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Мельникова, 42), заінтересована особа: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 2-Д, 4 поверх) - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Дата складання повного тексту ухвали - 17.02.2021.

Суддя І.М. Банасько