Справа № 524/8936/19
Провадження № 4-с/524/10/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., - заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , - заінтересованої особи - боржника ОСОБА_3 , - представників заінтересованої особи Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Шамало Ю.В., Коротких Д.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 із скаргою на неправомірні дії державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6.

В обґрунтування скарги вказувала, що в провадженні державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 перебуває виконавче провадження з виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 27 серпня 2020 року по справі № 524/8936/19 про відібрання у ОСОБА_3 дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звернула увагу, що протягом тривалого часу державний виконавець ОСОБА_6 не виконує рішення суду і вже півроку обмежується складанням актів без реального його виконання.

Вважає, що під час виконання рішення суду 11 лютого 2021 року державний виконавець на місці вчинення виконавчих дій, де були присутні вона, як особа якій передається дитина, представники органу опіки та піклування, а також поліції, мав відібрати дитину та передати їй на виховання. Навіть якщо дитина виявляла таку незгоду, державний виконавець був зобов`язаний застосувати фізичну силу та фізично передати дитину матері з виводом дитини із приміщення та переміщення дитини до місця проживання її матері. Таку бездіяльність державного виконавця скаржник вважає неправомірною.

Просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 з невиконання ним рішення суду від 27 серпня 2020 року та зобов`язати його негайно усунути порушення шляхом належного виконання ним рішення суду.

Ухвалою судді від 01 березня 2021 року скарга була залишена для усунення недоліків (т. 1 а.с. 8-10).

16 березня 2021 року на виконання ухвали судді від 01 березня 2021 року до суду надійшли документи щодо усунення недоліків (т. 1 а.с.11-20).

Ухвалою суду від 23 березня 2021 року було відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 21), залучено до участі у справі заявника та заінтересованих осіб.

31 березня 2021 року до суду від заінтересованої особи Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було подано відзив на скаргу (т. 1 а.с. 24-40). Вважали подану скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду є невиконаним з підстав, які не залежать від державного виконавця. Просили відмовити у її задоволенні.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали подану скаргу, просили її задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ній. ОСОБА_2 стверджував, що під самим юридичним терміном «відібрання» розуміється активна фізична дія по передачі дитини від боржника до стягувача у виконавчому провадженні.

Заінтересована особа - боржник ОСОБА_3 зі скаргою не погодився, підтвердив, що він є боржником у виконавчому провадженні, дочка не бажає жити разом із заявником (скаржником).

Представники заінтересованої особи - Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Шамало Ю.В., Коротких Д.Г. зі скаргою не погодилися, вважаючи її безпідставною, оскільки державними виконавцями вживаються заходи по виконанню рішення суду, але чинним законодавством не передбачено примусове відбирання дитини із застосуванням фізичної сили.

Головний державний виконавець Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 у судове засідання не прибув. З повідомлення представників Автозаводського відділу ДВС у м.Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Шамало Ю.В., Коротких Д.Г. постає, що ОСОБА_6 звільнений з 07 квітня 2021 року з цього відділу ДВС за переведенням (т. 2 а.с. 107).

Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи - боржника, представників заінтересованої особи - ВДВС, представника заінтересованої, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 серпня 2020 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини. Судом було постановлено відібрати дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 і передати її матері ОСОБА_1 . Допущено негайне виконання рішення суду в частині відібрання малолітньої дитини.

На виконання рішення суду від 27 серпня 2020 року, 28 серпня 2020 року було видано виконавчий лист щодо негайного виконання рішення суду в частині відібрання малолітньої дитини (т. 1 а.с. 52).

Як постає із копій наданих матеріалів виконавчого провадження, постановою головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 від 30 вересня 2020 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 524/8936/19, виданого 28 серпня 2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про відібрання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 і передачі дитини матері ОСОБА_1 на виконання рішення цього суду від 27 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 56). Дану постанову було надіслано сторонам виконавчого провадження.

Цього ж дня, 30 вересня 2020 року головним державним виконавцем Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 (далі - державний виконавець ОСОБА_6) були направлені запити з метою отримання інформації про місце реєстрації боржника (т. 1 а.с. 64).

01 жовтня 2020 року державним виконавцем відділу ОСОБА_6 було складено акт телефонної розмови із боржником ОСОБА_3 , відповідно до якого останній повідомив виконавця про факт свого непроживання за адресою, зазначеною у виконавчому листі - АДРЕСА_1 , із зазначенням місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , віддавати дитину відмовився (т. 1 а.с. 65).

Відповідно до актів державного виконавця ОСОБА_6 від 05 жовтня 2020 року останнім було здійснено вихід за двома адресами боржника з метою встановлення стану виконання рішення суду боржником та його проживання. Виконавцем було встановлено зі слів сусідів, що за адресою: АДРЕСА_1 боржник тривалий час не проживає, і що дана квартира передана в оренду іншим особам. Доступу до помешкання виконавцю надано не було (т. 1 а.с. 65).

12 жовтня 2020 року, на письмовий запит державного виконавця, виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району була надана відповідь про те, що місце реєстрації або проживання ОСОБА_3 на території Омельницької ОТГ відсутнє (т. 1 а.с. 67).

Листом від 12 жовтня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було офіційно повідомлено сторони виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій 23 жовтня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 68). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 1 а.с. 69-70).

20 жовтня 2020 року адвокат Дашко М.В., який діяв в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до головного державного виконавця ОСОБА_6 із заявою про відкладення проведення виконавчих дій (т. 1 а.с. 74).

Листами від 20 жовтня 2020 року за № 142836 та від 26 жовтня 2020 року за № 144889 головний державний виконавець ОСОБА_6 повідомив адвоката Дашко М.В. та боржника ОСОБА_3 про відсутність підстав для відкладення виконавчих дій (т. 1 а.с. 76, 79).

23 жовтня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_2 з метою проведення виконавчих дій по виконанню рішення за участю стягувача, представника стягувача - адвоката Черевка С.А., представників органу опіки і піклування - Телятник Н.І., Соколової А.В . Однак, провести виконання рішення державному виконавцю не вдалося, внаслідок того, що боржник двері до свого помешкання не відкрив. За даним фактом державним виконавцем було складено Акт (т. 1 а.с. 80).

Постановою головного державного виконавця ОСОБА_6 від 26 жовтня 2020 року на боржника було накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду, а також зобов`язано боржника виконати рішення протягом 3 (трьох) робочих днів (т. 1 а.с. 81).

Листом від 27 жовтня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було офіційно повідомлено сторони виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій 06 листопада 2020 року за 3-ма адресами (т. 1 а.с. 84). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 1 а.с. 85-88).

04 листопада 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про проведення виконавчих дій 06 листопада 2020 за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 89).

05 листопада 2020 року до відділу ДВС надійшла заява від боржника ОСОБА_3 про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку із його хворобою (т. 1 а.с. 97).

Постановою державного виконавця від 05 листопада 2020 року було відкладено проведення виконавчих дій до 18.11.2020 року включно (т. 1 а.с. 99).

Листом від 10 листопада 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було офіційно повідомлено сторони виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій 19 листопада 2020 року за 6-ма адресами: (т. 1 а.с. 114). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 1 а.с. 115-118).

18 листопада 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено повідомлення до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про проведення виконавчих дій 19 листопада 2020 року (т. 1 а.с. 119).

18 листопада 2020 року до відділу ДВС надійшла заява боржника про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку із продовження хвороби із відповідними доказами (т. 1 а.с. 125-126).

Постановою державного виконавця від 18 листопада 2020 року було відкладено проведення виконавчих дій до 01.12.2020 року включно (т. 1 а.с. 129).

Листом від 25 листопада 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було офіційно повідомлено сторони виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій 03 грудня 2020 року за 6-ма адресами: (т. 1 а.с. 135). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 1 а.с. 136-139).

02 грудня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено повідомлення до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про проведення виконавчих дій 03 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 140).

03 грудня 2020 року до відділу ДВС надійшла заява боржника про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку із хворобою боржника із відповідними доказами у вигляді висновку ЛКК № 1064 від 30.11.2020 року (т. 1 а.с. 151-152).

Постановою державного виконавця від 03 грудня 2020 року було відкладено проведення виконавчих дій до 16.12.2020 року включно (т. 1 а.с. 157).

Листом від 04 грудня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було офіційно повідомлено сторони виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій 17 грудня 2020 року за 6-ма адресами (т. 1 а.с. 162). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 1 а.с. 163-166).

17 грудня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 з метою проведення виконавчих дій по виконанню рішення за участю боржника, представника боржника - адвоката Дашко М.В., стягувача, представника стягувача - адвоката Черевко С.А., представників органу опіки і піклування - Телятник Н.І., Соколової А.В. та у присутності дитини ОСОБА_4 . Здійснити виконання рішення суду держаному виконавцю не вдалося, внаслідок відмови дитини йти до матері ОСОБА_1 від батька ОСОБА_3 , про що було складено відповідний акт державного виконавця від 17 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 182).

Листом від 22 грудня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було офіційно повідомлено сторони виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій 12 січня 2021 року за 6-ма адресами (т. 1 а.с. 183). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 1 а.с. 184-187).

22 грудня 2020 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено повідомлення до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про проведення виконавчих дій 12 січня 2021 року (т. 1 а.с. 188).

Постановою начальника Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчуці Шевченко М.С. від 05 січня 2021 року було утворено виконавчу групу з метою застосування відеозапису з використанням камери мобільного телефону під час здійснення виконавчих дій (т. 1 а.с. 211).

06 січня 2021 року до відділу ДВС надійшло клопотання представника боржника ОСОБА_3 - Дашка М.В. про залучення до проведення виконавчих дій 12 січня 2021 психолога, члена Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 213).

08 січня 2021 року до відділу ДВС надійшло клопотання стягувача про залучення до проведення виконавчих дій працівників підрозділу ювенальної превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області та Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Постановою головного державного виконавця ОСОБА_6 від 08 січня 2021 року було залучено працівників підрозділу ювенальної превенції для участі у проведенні виконавчих дій 12.01.2021 року (т. 1 а.с. 218).

Постановою головного державного виконавця ОСОБА_6 від 11 січня 2021 року було залучено психолога для участі у проведенні виконавчих дій, призначених на 12.01.2021, копії якої направлені психологу ОСОБА_10 для виконання та сторонам виконавчого провадження до відома (т. 1 а.с. 225).

12 січня 2021 року до відділу ДВС надійшли заява стягувача та заява представника стягувача - Черевко С.А. про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з необхідністю оскарження постанови про залучення психолога (т. 1 а.с. 230-231).

Постановою державного виконавця від 12 січня 2021 року було відкладено проведення виконавчих дій до 25.01.2021 включно (т. 1 а.с. 246).

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 21 січня 2021 року звернулася до Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зі скаргою на постанову головного державного виконавця ОСОБА_6 від 11 січня 2021 року про залучення у проведенні виконавчих дій психолога ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 1-3).

За результатами перевірки законності виконавчого провадження, начальником Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шевченко М.С. 27 січня 2021 року було ухвалено постанову про визнання дій головного державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6 по винесенню постанови про залучення психолога до участі у проведенні виконавчих дій 11 січня 2021 року такими, що вчинені у повній відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги (т. 2 а.с. 11-16).

27 січня 2021 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено офіційне повідомлення сторонам виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій на 11 лютого 2021 року за 6-ма адресами (т. 2 а.с. 17). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 2 а.с. 19-22).

27 січня 2021 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено повідомлення до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про проведення виконавчих дій 11 лютого 2021 року (т. 2 а.с. 18).

09 лютого 2021 року до відділу ДВС від представника боржника - адвоката Дашко М.В. надійшли клопотання про залучення до проведення виконавчих дій 11 лютого 2021 року практикуючого психолога КНМП «Кременчуцької міської дитячої лікарні» ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 29).

Постановою головного державного виконавця ОСОБА_6 від 10 лютого 2021 року було залучено психолога для участі у проведенні виконавчих дій, призначених на 11.02.2021 року, копії якої направлені психологу ОСОБА_12 для виконання та сторонам виконавчого провадження до відома (т. 2 а.с. 37).

11 лютого 2021 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , з метою проведення виконавчих дій по виконанню рішення за участю боржника, представника боржника - адвоката Варавіна С.Д., стягувача, представника стягувача - адвоката Черевко С.А., представників органу опіки і піклування - Мазур О.О. та Куницької О.О. та у присутності дитини ОСОБА_4 . Здійснити виконання рішення суду держаному виконавцю не вдалося, внаслідок відмови дитини йти до матері ОСОБА_1 від батька ОСОБА_3 , про що було складено відповідний акт державного виконавця від 11 лютого 2021 року (т. 2 а.с. 140).

Як постає з листа ГУ НП України в Полтавській області від 15 лютого 2021 року (т. 2 а.с. 56), слідчим відділом Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 05.11.2020 року було внесено до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України.

Із листа ГУ НП України в Полтавській області від 18 лютого 2021 року (т. 2 а.с. 58) вбачається, що слідчим відділом Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України по факту нанесення 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд звертає увагу, що заявник - стягувач (скаржник) та заінтересована особа - боржник у судовому засіданні підтвердили, що досудові розслідування у вказаних кримінальних провадженнях продовжують здійснюватися.

26 лютого 2021 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено офіційне повідомлення сторонам виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій на 23 березня 2021 року за 6-ма адресами (т. 2 а.с. 51). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 2 а.с. 52-55).

26 лютого 2021 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено повідомлення до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про проведення виконавчих дій 23 березня 2021 року (т. 2 а.с. 50).

22 березня 2021 року до відділу ДВС надійшла заява боржника ОСОБА_3 про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку із хворобою дитини ОСОБА_4 із відповідними доказами щодо цього (т. 2 а.с. 61-62).

Постановою державного виконавця від 23 березня 2021 року було відкладено проведення виконавчих дій до 26.03.2021 року включно (т. 2 а.с. 67).

29 березня 2021 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено офіційне повідомлення сторонам виконавчого провадження про призначення проведення виконавчих дій на 14 квітня 2021 року за 6-ма адресами (т. 2 а.с. 69). Залучено відповідних працівників Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради для участі у проведенні виконавчих дій та двох працівників Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця (т. 2 а.с. 70-73).

29 березня 2021 року головним державним виконавцем ОСОБА_6 було направлено повідомлення до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про проведення виконавчих дій 14 квітня 2021 року.

Головний державний виконавець Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 звільнений з 07 квітня 2021 року з цього відділу ДВС за переведенням (т. 2 а.с. 107).

Виконавче провадження перебуває у провадженні головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г., дії та/або бездіяльність якого заявником ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник ОСОБА_1 посилалася на бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 з невиконання рішення суду від 27 серпня 2020 року щодо відібрання дитини від батька ОСОБА_3 та передачі дитини їй.

Надаючи правову оцінку зазначеному у скарзі та доводам заявника і її представника висловлених у судовому засіданні, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено і в статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини у справі «Хабровські проти України» (заява № 61680/10, рішення від 17 січня 2013 року) зазначає, що позитивний обов`язок держави за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на повагу до приватного і сімейного життя) включає в себе право батьків на доступ до засобів, що дають їм можливість возз`єднатися з їхніми дітьми, та обов`язок національних органів вживати таких засобів (п. 105). Розглядаючи питання про те, чи становило невиконання рішення суду недотримання права заявника на повагу до сімейного життя, суд повинен забезпечувати справедливий баланс між інтересами усіх причетних осіб та загальним інтересом забезпечення дотримання верховенства права. У справах цього типу адекватність заходу визначається швидкістю його виконання, оскільки сплив часу може мати невиправдані наслідки для взаємовідносин між дитиною та одним із батьків, який не живе з нею (п. 106).

Питання захисту прав дитини були закріплені у Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, Міжнародному Пакті 1966 року, Декларації прав дитини 1959 року. 20 листопада 1989 року Генеральною Асамблеєю ООН було прийнято Конвенцію про права дитини, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року.

Фактично та юридично Україна як держава визнала, що діти є особливо вразливою групою з огляду на їх вік, психічний і фізичний розвиток і що вони потребують спеціального постійного догляду і захисту, а також взяла на себе низку зобов`язань у рамках Конвенції, зокрема здійснити реформування законодавства відповідно до міжнародних стандартів.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У разі ухвалення рішення суду про відібрання дитини судом має чітко встановлюватися боржник, а тому всі виконавчі дії повинні здійснюватися саме щодо цього суб`єкта.

Проте, в чинному законодавстві України як на час ухвалення рішення суду у серпні 2020 року, так і станом на день розгляду скарги не існує чіткого визначення поняття «відібрання дитини». Його можна визначити як сукупність дій, що здійснюються уповноваженими державою органами та посадовими особами, які спрямовані на захист прав дитини та полягають у передачі дитини від батьків або інших суб`єктів, у яких проживає дитина, особам, які визначені у рішенні суду.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична особа, на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язки і права виконавців. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ч. 5 вказаної статті під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Порядок виконання рішення за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини, до нього застосовуються заходи, передбачені цим Законом (ч. 3 ст. 64 Закону).

При цьому суд вважає, що під час виконання рішення суду про відібрання дитини, державний виконавець повинен прислухатися до думки самої дитини.

Правило щодо врахування думки дитини, закріплене у ст. 12 Конвенції про права дитини і передбачає, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати свої погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком та зрілістю. На національному рівні це правило закріплене у ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до цієї статті кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів, розвиток власної суспільної активності, отримання інформації, що відповідає її віку.

Суд звертає увагу на те, що саме ОСОБА_3 є боржником у виконавчому провадженні, а тому саме на нього відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» покладається обов`язок виконати рішення суду про відібрання дитини. Наведене передбачає активні дії з боку боржника, а не зайняття ним пасивної позиції, саме щодо виконання рішення суду, і не навпаки - умисних дій спрямованих на невиконання такого рішення суду.

За обставин, що склались, державний виконавець повинен застосовувати заходи примусового виконання не тільки і не стільки до дитини, а саме безпосередньо до боржника ОСОБА_3 , котрий фактично не виконав судове рішення добровільно. Будучи боржником, зобов`язаним виконати рішення суду про відібрання у нього дитини, заінтересована особа - боржник ОСОБА_3 повинен був сам добровільно передати дитину або вчинити саме активні дії по передачі дитини, а також повинен був, зокрема пояснити дитині, що вона має жити у стягувача, тобто у своєї матері, а він і надалі буде з нею спілкуватися та добре до неї ставитиметься, підготувати дитину до зміни місця проживання. Зважаючи на це, суд стверджує, що дії державного виконавця мають бути направлені на примус саме безпосередньо стосовно боржника при виконанні рішення суду, а не до дитини.

З огляду на зазначене вище, суд категорично не погоджується з доводами заявника (скаржника) та її представника про те, що державний виконавець зобов`язаний був застосувати фізичну силу та фізично передати дитину матері з виводом її з приміщення та переміщення до місця проживання матері, оскільки будь-які заходи фізичного впливу (фізичної сили) саме до дитини є за висновком суду абсолютно недопустимими.

Водночас, суд наголошує, що стягувач, як мати дитини, має право на активне вжиття зі своєї сторони будь-яких законних заходів для налагодження зв`язку із дочкою та формування її думки щодо проживання разом з нею. При цьому суд звертає увагу на факт здійснення СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України по факту нанесення 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що постає з листа ГУ НП України в Полтавській області від 18 лютого 2021 року (т. 2 а.с. 58) та не заперечувалося заявником та боржником ОСОБА_3 .

Під час розгляду справи, судом було проаналізовано надані ВДВС копії матеріалів виконавчого провадження із примусового виконання державним виконавцем ОСОБА_6 рішення суду щодо відібрання дитини.

Так, згідно Актів державного виконавця від 17 грудня 2020 року та 11 лютого 2021 року вбачається, що здійснити виконання рішення суду держаному виконавцю не вдалося, внаслідок відмови дитини йти до матері ОСОБА_1 від батька ОСОБА_3 .

Суд вважає, що дії головного державного виконавця ОСОБА_6 по виконанню рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 серпня 2020 року про відібрання та повернення матері неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є законними та обґрунтованими, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, виконавцем були здійснені всі передбачені законом заходи для виконання вказаного рішення суду, зокрема щодо регулярних виходів за місцем проживання боржника з дитиною, залученням понятих, представників органу опіки та піклування, співробітників органі внутрішніх справ, дитячих психологів, що виключає його бездіяльність, однак враховуючи факт невиконання рішення суду саме боржником та наявної категоричної відмови дитини, зазначене рішення на даний час не є виконаним.

Заявником та її представником не наведено обґрунтованих доводів та не надано належні і допустимі докази про те, що у ході виконавчого провадження були допущені саме головним державним виконавцем ОСОБА_6 будь-які порушення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 за № 512/5.

Таким чином, суд вважає що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки доводи наведені заявником в скарзі, на підтвердження своїх вимог, не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження.

Твердження скаржника та її представника про те, що державний виконавець лише імітує діяльність щодо виконання рішення суду та складає лише акти спростовується дослідженими матеріалами справи.

Згідно частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Заявник та її представник не подали до суду належні і допустимі докази на підтвердження скарги, зокрема щодо посилань на бездіяльність державного виконавця ОСОБА_6, яка полягала у відсутності активних дій по відібранню дитини від боржника та передачі її стягувачеві.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

Скарга розглянута в межах заявлених вимог стосовно визнання бездіяльності головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6.

Дії та/або бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. заявником не оскаржувалися.

Питання щодо роз`яснення рішення суду та визначення способу та порядку виконання рішення суду не розглядаються у порядку встановленого розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Учасники справи не заявляли про понесення ними судових витрат.

Керуючись ст. 258-260, 352-354, 447, 451 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6.

Повний текст ухвали виготовлено 23 червня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: