Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2904/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Коломієць О.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/2904/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Дубовік О.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в кінцевій редакції якого просив визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті ним на користь ОСОБА_2 на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_3 в розмірі 7000 грн щомісячно.

В обґрунтування позову зазначав, що працює на посаді судді та з травня 2017 року з нього на утримання спільної дитини сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі його заяви на користь відповідача відраховувалися аліменти в розмірі 1/4 частини його суддівської винагороди. Позивач вказав, що з 01 січня 2020 року розмір його суддівської винагороди збільшився, у зв`язку з чим він звернувся до бухгалтерії із заявою про відрахування з його суддівської винагороди 7000 грн у місяць на користь відповідача на утримання дитини, однак вона з таким розміром не погоджується.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті ОСОБА_1 на її користь на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки його доходів.

В обґрунтування позову зазначала, що аліменти в сумі 7000 грн на місяць не є достатніми для утримання дитини, та що, на її думку, аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача за зустрічним позовом забезпечить належний рівень життєдіяльності дитини та надасть можливість накопичувати кошти для його подальшого розвитку.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2020 року до повноліття ОСОБА_3 (з урахуванням сплачених у добровільному порядку відповідачем аліментів за період з 27 квітня 2020 року по 14 вересня 2020 року).

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутих з нього аліментів з 1/5 до 1/12 частини заробітку (доходу).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він забезпечив дитину житлом, в зв`язку з чим ОСОБА_2 не несе витрат на забезпечення цієї важливої життєвої потреби дитини; дитина проводить у нього досить багато часу, що не заперечувалось відповідачем за первісним позовом, і в цей час вона не несе витрат на його утримання; ним сплачується страховка на дитину по накопичувальній програмі. Вважає безпідставним посилання ОСОБА_2 на те, що вона перебуває на обліку у зв`язку з вагітністю, та найближчим часом змушена буде вийти в декретну відпустку, оскільки до вказаної події він не має жодного відношення і не повинен відповідати (в будь-якій формі) за рішення прийняті стосовно її приватного життя, як то народження ще однієї дитини, звільнення чи перехід на іншу роботу, одруження тощо. Більш того, такі рішення ОСОБА_2 , з якою проживає дитина, не повинні впливати на розмір утримання їх спільної дитини з її сторони, який вона зобов`язана надавати дитині відповідно до статті 180 СК України. Вказує, що не підтверджені жодним доказом посилання відповідача на її витрати щодо організації дозвілля сина (катання на ковзанах, відвідування розважальних закладів, піцерії, кафе, боулінг), оскільки він також постійно несе ці витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції правильно оцінив матеріальне становище платника аліментів, яке суттєво покращилось, доказів щодо стану здоров`я, утримання інших осіб батько дитини не надав. ОСОБА_2 зазначає, що, натомість, її матеріальний стан погіршився у зв`язку з виходом в декретну відпустку, проте це ніяким чином не може сприйматися як її проблеми, а лише є обставиною, яка впливає на належний рівень забезпечення з її сторони їх з первісним позивачем сина. Зазначає, що розмір заробітної плати позивача за первісним позовом зменшився до 47 000грн. у зв`язку з прийняттям Верховною Радою 13 квітня 2020 року Закону України №Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» ( у зв`язку з розповсюдженням коронавірусної інфекції). ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що він отримує дохід близько 100 000 грн. на місяць. Позивачем за первісним позовом не сплачуються житлово-комунальні платежі за квартиру, де його часка, як і її та сина, становить 1/3. У відзиві ОСОБА_2 також зазначено, що вона не просила позивача за первісним позовом сплачувати страхові платежі на сина та оплачувати одну секцію, яку відвідує дитина, а тому ця обставина не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. Надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 , оскаржує рішення суду першої інстанції в частині зустрічних позовних вимог, а тому рішення суду в іншій частині не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16 січня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року розірвано.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відомостей Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

05 травня 2017 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частці кожному належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2 загальною площею 66,3 кв. м.

ОСОБА_1 працює в Корольовському районному судді м. Житомира на посаді судді.

Із ОСОБА_1 з 01 травня 2017 року утримуються аліменти на утримання ОСОБА_3 . Сума сплачених аліментів за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 96 565,48 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивачем за первісним позовом добровільно сплачувалися аліменти на утримання дитини у період з 27 квітня 2020 року по день розгляду справи по суті, що не заперечувалось відповідачем за первісним позовом.

Вирішуючи спір за зустрічним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за первісним позовом подарував дитині, а також позивачу за зустрічним позовом по 1/3 частці квартири площею 66,3 кв. м. та, врахувавши матеріальне становище учасників справи, інші обставини справи, дійшов висновку, що зустрічний позов потрібно частково задовольнити та стягувати з ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку (з урахуванням сплачених у добровільному порядку відповідачем аліментів за період з 27 квітня 2020 року по 14 вересня 2020 року) оскільки, на, думку суду, саме такий розмір аліментів забезпечить дитину рівнем життя, достатнім для її всебічного розвитку.

Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, однак, на думку апеляційного суду, визначений судом розмір аліментів 1/5 частка від заробітку (доходу) відповідача на користь позивача за зустрічним позовом на утримання сина є дещо завищеним та визначений без урахування всіх обставин справи.

Зокрема, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.

Встановлення цих обставин має суттєве значення у випадках, коли позивач просить стягнути аліменти у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум встановлений в державі для дитини відповідного віку. В такому разі позивач, відповідно до ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі.

Позивачем за зустрічним позовом не надано суду жодних доказів, за допомогою яких можливо встановити дійсну потребу в стягнені заявленого розміру аліментів.

Із довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що його середньомісячний дохід з урахуванням податків становить 104 049грн (а.с.14).

З 1 грудня 2020 року ОСОБА_1 встановлено надбавку за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 5% посадового окладу судді, що підтверджується довідкою ТУ ДСА України від 08.12.2020 №2422/20.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу на розмір отримуваного відповідачем заробітку, який в середньому становить, з вирахуванням податків -83759,44 грн. на місяць, що, відповідно до ухваленого судом першої інстанції рішення, становитиме 16751,88 гривень стягнутих аліментів.

Закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому встановивши значний розмір доходу відповідача, який може вимірюватись десятками, сотнями тисяч гривень, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів стягуваних з платника, яка при певних обставинах може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (в редакції чинній на момент розгляду апеляційної скарги), прожитковий мінімум для дітей віком з 6 до 18 років з 01.01.2021 року становить 2395 гривень.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів більше ніж в шість разів перевищує прожитковий мінімум встановлений для дитини даного віку, в той час як доказів необхідності на утримання дитини саме такого розміру коштів суду не надано.

Виходячи з принципу рівності обов`язків батьків, в тому числі щодо утримання дитини, колегія суддів констатує, що позивачем за зустрічним позовом у даній справі не було доведено, а судом не вмотивовано у рішенні, що на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно витрачати 16751,88 гривень щомісячно і більше в подальшому.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розміру частки стягнутих аліментів необхідно змінити.

Вирішуючи питання розміру аліментів, колегія суддів дійшла висновку, що присуджений розмір є значним, враховуючі всі встановлені обставини по справі та не є обґрунтовано доведеним.

У той же час, використовуючи власні дискреційні повноваження, з огляду на встановлені в апеляційному суді обставини, колегія суддів вважає за можливе призначити аліменти на неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1/9 доходів відповідача, що на думку суду забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін та їх дитини.

При цьому колегія суддів також враховує, що позивач за первісним позовом подарував дитині, а також позивачу за зустрічним позовом по 1/3 частці квартири АДРЕСА_2 загальною площею 66,3 кв. м., фактично забезпечивши їх житлом, сім`я ОСОБА_2 ( оскільки вона одружилась і народила ще одну дитину) також користується 1/3 часткою зазначеної квартири, належної на праві власності ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами. Окрім того відповідачем за зустрічним позовом укладено договір страхування життя і здоров`я сина до 28.05.2034, страхову суму, як зазначає відповідач, він планує витратити на навчання сина. Відповідачем також щомісячно оплачується відвідування сином секції з боксу, за що він оплачує 400грн. Посилання ОСОБА_2 на те, що вона не просила відповідача таким чином вкладати гроші чи витрачати їх на розвиток сина не спростовують реальні наміри батька допомагати своїй дитині. Окрім того, позивачем за зустрічним позовом не спростовані пояснення відповідача про те, що він також возить дитину на відпочинок, забирає до себе на вихідні, святкові дні та канікули, проводить з дитиною інший час. Зазначене також потребує матеріальних витрат на дитину окрім аліментних платежів.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року в частині вимог за зустрічним позовом змінити.

Зменшити розмір стягнутих із ОСОБА_1 НОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/5 до 1/9 частини його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2020 року до повноліття ОСОБА_3 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.02.2021.

Головуючий Судді