Ухвала

Іменем України

05 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 487/10695/14-ц

провадження № 61-1385ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської Олени Олександрівни,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою та просила визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Заводського ВДВС у місті Миколаєві Південного РУЮ)- Буділовської О. О.

Скарга мотивована тим, що у провадженні державного виконавця Буділовської О. О. знаходиться виконавче провадження за № 60076570 з примусового виконання судового наказу від 27 листопада 2014 року № 2-н/487/2290/14, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення у солідарному порядку з неї та ОСОБА_2 на користь міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (далі - МКП «Миколаївводоканал») заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 5 528,72 грн, а також судовий збір у розмірі по 60,90 грн з кожного.

У червні 2020 році заявниці стало відомо, що на виконанні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області знаходиться постанова державного виконавця від 25 листопада 2019 року ВП № 60076570 про звернення стягнення на її пенсію до погашення заборгованості в розмірі 25 127,45 грн.

Оскільки при прийнятті вказаного рішення, а саме - постанови про звернення стягнення на пенсію, державним виконавцем допущена помилка у сумі заборгованості, яка повинна становити не 25 127,45 грн, а - 5 528,72 грн та судового збору у розмірі по 60,90 грн з кожного боржника, ОСОБА_1 просила задовольнити її скаргу та визнати неправомірною оскаржену постанову.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2020 року у задоволені скарги відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2020 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у січні 2021 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

До касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України і статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Із наведених особою, яка подала касаційну скаргу, доводів та наданих цьому доказів, а саме: довідки відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України та витягу з постанови лікарсько-консультативної комісії комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6», вбачаються підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами встановлено, що 01 березня 2012 року постановою державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Назаренко Я. В. відкрито виконавче провадження № 31475868 на підставі виконавчого листа № 2-4550/09, виданого 18 квітня 2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївобленерго») заборгованості у розмірі 2 987,61 грн.

28 листопада 2012 року державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Чех І. В. вказане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 35436966, яке перебуває у цьому відділі щодо боржника ОСОБА_1

12 березня 2013 року державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Бульчак А. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36913037 на підставі виконавчого листа № 2/1412/5008/12, виданого 21 лютого 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» заборгованості у розмірі 477,94 грн та 214,60 грн судового збору.

13 червня 2013 року державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Романською І. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38386050 на підставі виконавчого листа № 2/487/740/13, виданого 30 травня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» заборгованості у розмірі 11 277,45 грн та 214,60 грн судового збору.

13 червня 2013 року державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Романською І. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38386436 на підставі виконавчого листа № 2/1412/5008/12, виданого 21 лютого 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» 477,94 грн заборгованості та 214,60 грн судового збору.

17 вересня 2019 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС у місті Миколаєві Південного РУЮ Буділовською О. О. відкрито виконавче провадження № 60076570 на підставі судового наказу № 2-н/487/2290/14 від 27 листопада 2014 року, виданого 06 серпня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь МКП «Миколаївводоканал» заборгованості у розмірі 5 528,72 грн, а також судового збору по 60,90 грн з кожного.

25 листопада 2019 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС у місті Миколаєві Південного РУЮ Буділовською О. О. виконавчі провадження № 38386050, № 60076570, № 36913037, № 38386436 приєднані до зведеного виконавчого провадження № 35436966, яке перебуває у цьому відділі щодо боржника ОСОБА_1

25 листопада 2019 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС у місті Миколаєві Південного РУЮ Буділовською О. О. винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 до погашення заборгованості в розмірі 25 127,45 грн.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3414/09, виданого 04 лютого 20210 Заводським районним судом м. Миколаєва, та виконавчого листа № 2/1412/5008/12, виданого 21 лютого 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва, завершені, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» лише 18 травня 2020 року і 29 липня 2020 року відповідно, у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі.

Крім того, існує зведене виконавче провадження № 35436966, але процесуальні рішення під номером зведеного виконавчого провадження технічно не можливо виносити, тому процесуальні рішення виносяться у будь-якому виконавчому провадженні, яке входить до зведеного, у даному випадку постанова про звернення стягнення на пенсію боржника від 25 листопада 2019 року винесена у ВП № 60076570, але загальний розмір заборгованості у зведеному виконавчому провадженні становить 25 127,45 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що на час винесення державним виконавцем оскарженого рішення заборгованість за вищевказаними п`ятьма виконавчими документами не була погашена боржником ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, чинного на час учинення виконавчих дій, передбачалося, що в разі, якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору й можливих витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Детально дії виконавця на час учинення виконавчих дій регламентувалися Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 (далі - Інструкція), що була чинною на час вчинення виконавчих дій, а саме: у пунктах 3.8 і 3.8.1 зазначено, що у разі, якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження, крім випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» та виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час розгляду справи, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Аналогічні вимоги містить Інструкція в редакції, чинній на час розгляду справи, та поширюється на випадки відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій приватним виконавцем, а саме - згідно з пунктом 14 Розділу III, у разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, в яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений тільки виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року № 660/612/16).

Отже, всі виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 були об`єднані у зведене виконавче провадження № 35436966, номер зведеного виконавчого провадження АСВП (автоматизована система виконавчих проваджень) присвоїла автоматично, оскільки зведене виконавче провадження було відкрите 28 листопада 2012 року, тому державним виконавцем, відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV та Інструкції до зведеного виконавчого провадження виконавчі провадження, відкриті відносно ОСОБА_1 , приєднані державним виконавцем шляхом винесення у кожному провадженні постанови про приєднання до зведеного виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства на час учинення виконавчих дій та у редакції, чинній на час розгляду справи, не передбачається винесення державним виконавцем постанови про відкриття зведеного виконавчого провадження.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що під час винесення постанови від 25 листопада 2019 року про звернення стягнення на пенсію боржника головний державний виконавець Буділовська О. О. діяла відповідно до вимог чинного законодавства, в постанові вказана загальна сума заборгованості у зведеному виконавчому провадженні, ВП № 60076570, у якому винесена вищевказана постанова входить до зведеного виконавчого провадження № 35436966, тому головним державним виконавцем не було допущено помилки при винесенні постанови від 25 листопада 2019 року.

Зі змісту касаційної скарги, судового рішення, що оскаржується, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржене, у касаційній скарзі не зазначено.

Керуючись статтею 136, частиною четвертою статті 394 та статтею 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської Олени Олександрівни, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська