Номер провадження: 22-ц/813/1985/21
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про примусове проникнення до житла в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про захист права власності шляхом виселення з квартири,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2019 року старший державний виконавець Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла (т.1, а.с. 154-156), яке було задоволено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) від 07.08.2019 року (т.1, а.с. 177-178).

02 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про примусове проникнення до житла особи. Представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі поданій ним 05 вересня 2019 року на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року зазначає, що вищевказана ухвала є незаконною та безпідставною, оскільки судом були не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення для справи, а також були не правильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає, що судом було порушено п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого на його думку наявність чинного судового рішення не потребує винесення окремої ухвали про примусове проникнення, також було порушено п.6 ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що у виконавчому документі повинно зазначатися дата набрання рішенням законної сили, оскільки заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси було оскаржено спочатку шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення, а після, шляхом подання апеляційної скарги, на підставі цього воно вважається таким, що не набрало законної сили. Також апелянт зазначив, що судом першої інстанції при винесенні рішення було порушено ч.1 ст. 28 та ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». Також скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду, зокрема на постанову по справі № 916/1605/15-г від 07 травня 2018 року. Крім наведеного апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення було порушено п.1 та п.9 ст. 268 ЦПК України, тобто суд не проголосив вказану ухвалу, що підтверджується звуковою фіксацією судового процесу. Тому апелянт просить апеляційний суд прийняти апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про примусове проникнення до житла та прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволені подання Другого Малиновського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області про примусове проникнення до житла в повному обсязі(а.с. 234-238).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони клопотання про проведення судового засідання за допомогою відеоконференцзв`язку не подавали. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції, посилаючись на належне виконання виконавчого документа (рішення суду) і недопущення порушення прав стягувача, дійшов висновку про наявність належних правових підстав для надання державним виконавцям дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи, 20.09.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про захист права власності шляхом виселення з квартири (т.1, а.с. 2-3).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) від 15 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 вирішено задовольнити частково. А саме виселити відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 , а також стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 судовий збір у рівних частинах у сумі 704,80 гривень з кожної (т.1. а.с. 34-36).

11 липня 2019 року старший державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гульчак А.С. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (т.3 а.с.151-156).

На виконанні у Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист, виданий Малиновським районним судом міста Одеси 21.03.2019 року про виселення відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування подання заявник посилалася на ті обставини, що судове рішення не виконується, боржник ухиляється від виконання вимог виконавчого документу. У зв`язку з цим, державний виконавець просив суд про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилався на те, що судом першої інстанції було порушено вимог п.6 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», яким передбачено, що у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Як вбачається з матеріалів справи заочне рішення на підставі якого вчинялись виконавчі дії, було оскаржено спочатку поданнями заяви про перегляд заочного рішення, а після шляхом подання апеляційної скарги, на підставі чого, вважає апелянт, відповідно до положень ЦПК України не набрало законної сили, а отже усі виконавчі дії, враховуючи примусове проникнення до житла, є передчасними.

Апеляційний суд в цій частині відхиляє наведені доводи апелянта виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року у строки встановлені ЦПК України у апеляційному порядку оскаржено не було, як не було подано у встановлений ч. 2 ст. 284 ЦПК України строк заяву про перегляд зазначеного заочного рішення.

Зокрема, із з заявою про перегляд заочного рішення представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду лише 04.06.2019 року (т.1, а.с. 48-53).

06.06.2019 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до суду заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 521/15950/18 (т.1, а.с. 69-70). 10.06.2019 року вказана заява була залишена без задоволення ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) (т.1, а.с. 72-73).

19.06.2019 року від старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшла заява про роз`яснення рішення суду (т.1, а.с. 76), яка ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) від 24.06.2019 року була залишена без задоволення (т.1, а.с. 102-103).

20.06.2019 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) від 15 січня 2019 року (т.1, а.с. 83-89), яка ухвалою Одеського апеляційного суду (суддя Комлева О.С.) від 05.07.2019 року була повернута апелянту (в зв`язку із недотриманням порядку оскарження відповідачем заочного рішення) (т.1, а.с. 127-128).

26.06.2019 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2019 року про відмову в задоволення заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа (т.1, а.с. 107-109), яка ухвалою Одеського апеляційного суду (суддя Комлева О.С.) від 05.07.2019 року була повернута до Малиновського районного суду м. Одеси для вирішення питання відповідно до п.п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України (т.1, а.с. 125-126).Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) від 07.08.2019 року вказана апеляційна скарга була повернута апелянту (т.1 а.с. 200-201).

12.08.2019 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року.

З Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що протягом звернення відповідачів із наведеними вище заявами та скаргами дія заочного рішення не зупинялась. А отже заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року набрало законної сили, у строки встановлені ЦПК України, а саме 15 лютого 2019 року.

Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що у порушення положень пп.1-4 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо ОСОБА_1 відсутні підтвердження отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження, а відтак вчинення будь-яких виконавчих дій неможливо, апеляційний суд зазначає наступне.

З долучених до подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла особи копій матеріалів виконавчого впровадження вбачається, що ОСОБА_1 29.05.2019 року начальнику Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Войтенко В.В. було подано заяву про відстрочення виконання виконавчого провадження (т.3 а.с.165).

30.05.2019 року ОСОБА_1 начальнику Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Войтенко В.В. було подано пояснення у який ОСОБА_4 зазначила, що зобов`язується виконати рішення суду шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 протягом 1 -1,5 місяця (т.3 а.с.166).

Втім, на день звернення, 11 липня 2019 року, старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гульчак А.С. до суду із поданням про примусове проникнення до житла особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року у добровільному порядку виконано не було.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд констатує, що принаймні з 29.05.2019 року ОСОБА_1 було достеменно відомо про відкриття виконавчого провадження, на виконання виконавчого листа №521/159550/18 від 21.03.2018 року.

Окрім того, на підтвердження вищенаведеного доводу апеляційної скарги, апелянт посилається на висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 07 травня 2018 року у справі №916/1606/15. Втім, оскільки правовідносини у даній справі і справі, яка розглядалась Верховним Судом не є тотожними, оскільки у справі, на висновки Верховного Суду викладені у якій посилався апелянт, наказ господарського суду було добровільно виконано боржником, а отже відповідна практика Верховного Суду відносно обставин справи, що наразі переглядається не є релевантною.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у апеляційній скарзі також звертає увагу на порушення судом першої інстанції положень п.9 ст. 268 ЦПК України, апеляційний суд відповідні доводи апелянта відхиляє з огляду на встановлення ч. 2 ст. 439 ЦПК України порядку вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи , відповідно до якого суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Разом з тим, вірним є посилання апелянта на те, що наявність чинного судового рішення про виселення боржника не потребує окремої ухвали про проникнення до житла, оскільки в разі здійснення виконавчих дій по виселенню і відбувається проникнення держаних (приватних) виконавців до житла. Такий висновок ґрунтується на текстуальному тлумаченні п. 4 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того, відповідно до статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення. Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Отже, державний виконавець за умови дотримання вимог статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» має право на проникнення до житла на підставі рішення суду. Аналогічну позицію виловив КЦС ВС в постанові від 09.09.2020 року в справі № 203/2519/19.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, то апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує прийняту ухвалу, та приймає нову про відмову в задоволенні подання на підставі ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 376 , 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою поданням старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про примусове проникнення до житла залишити без задоволення.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

08.02.2021 року м. Одеса