КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5501/21 Головуючий у І інстанції Кахно І.А.
Провадження №22-ц/824/8315/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районногосуду міста Києва від 01 березня 2021 року про забезпечення позову у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову, поданої до подання позову,

УСТАНОВИВ:

25 лютого 2021 року ОСОБА_3 , в особі свого представника - адвоката Танцюри Ю. Б., звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову в справі № 752/5501/21 до подання позовної заяви.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 громадянином Бельгії. У 2019 році заявник вирішив придбати власне житло на території України, в чому йому за домовленістю мала допомогти ОСОБА_4 . Сторони домовилися, що ОСОБА_4 від свого імені укладає попередній договір на купівлю обраної заявником квартири, після чого заявник перераховує на її банківський рахунок необхідну суму грошових коштів з урахуванням визначеної у попередньому договорі ціни майбутнього продажу такої квартири. В подальшому, ОСОБА_4 мала оформити договір купівлі-продажу квартири в інтересах заявника та оформити на нього право власності на квартиру.

15 травня 2019 року ОСОБА_4 (як майбутній покупець) уклала із товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСКО ПЛЮС» (як з майбутнім продавцем) попередній договір купівлі-продажу двокімнатної квартири за будівельним номером: АДРЕСА_1 (будівельна адреса). Визначена сторонами у попередньому договорі ціна майбутнього продажу квартири - сума, еквівалентна 228 000,06 дол. США (пункт 2.4. попереднього договору). Цього ж дня, 15 травня 2019 року за погодженням із заявником, ОСОБА_4 уклала попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення в підвалі - складське приміщення індивідуального використання, яке розташоване в АДРЕСА_2 , приміщення 2213. Визначена сторонами у попередньому договорі ціна майбутнього продажу нежитлового приміщення - сума, еквівалентна 7 000,00 дол. США (пункт 2.5. попереднього договору).

26 червня 2019 року ОСОБА_3 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 300 000,0 дол. США, що підтверджується випискою із банківського рахунку заявника.

У той же час, 02 липня 2019 року, всупереч досягнутих між сторонами домовленостей, ОСОБА_4 за рахунок коштів заявника уклала від свого імені та в своїх інтересах договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3 (колишня будівельна адреса: АДРЕСА_2 ), площею 104,0 кв. м, житловою площею 34,8 кв. м, за ціною 5 832 131,66 грн (що відповідно до курсу гривні до долара США станом на 02 липня 2019 року становило 222 545,23 дол. США). Того ж дня, 02 липня 2019 року право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Таким же чином, 27 травня 2020 року ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності і на нежитлове приміщення (нежитлове приміщення № 2213 в підвалі 2р. (літ. А-22) - складське приміщення індивідуального використання, вартістю 7 000,00 дол. США, яке розташоване в АДРЕСА_2 .

На неодноразові вимоги повернути перераховані заявником кошти у розмірі 300 000 дол. США ОСОБА_4 не відреагувала, жодних дій, спрямованих на повернення зазначених коштів заявнику або на виконання досягнутих між сторонами домовленостей щодо передачі права власності на придбану (за кошти заявника) квартиру заявнику не здійснила. Таким чином, ОСОБА_4 порушила досягнуті із заявником домовленості і використала перераховані ОСОБА_3 грошові кошти у власних інтересах для придбання нерухомості.

З огляду на наведені обставини, ОСОБА_3 має намір звернутися до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 300 000 дол. США у примусовому порядку.

Однак, враховуючи ту обставину, що спірна сума коштів - 300 000 дол. США є значною, а відповідачем за вимогами про їх стягнення буде фізична особа, щодо якої відсутні відомості про наявність на її банківських рахунках грошових коштів у такому розмірі, відповідно, у разі задоволення майбутніх позовних вимог ОСОБА_3 реальне виконання судового рішення може бути неможливим через відсутність майна у боржника. Відповідно, ефективний захист порушених прав заявника та їх поновлення буде також неможливим. Крім того, заявнику стало відомо, що ОСОБА_4 терміново здійснила відчуження нежитлового приміщення за ціною у сім разів нижчою, ніж воно було придбано у тому ж році за кошти заявника після того, як заявник повідомив ОСОБА_4 про свій намір звернутися до суду із позовом про стягнення з неї у примусовому порядку грошових коштів у розмірі 300 000 дол. США. Такі дії, на думку заявника, свідчать про те, що ОСОБА_4 намагається уникнути стягнення на належне їй майно у разі задоволення майбутнього позову. Наявність у ОСОБА_4 можливості відчужити і належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 , у будь-який момент до вирішення спору по суті, ставить під загрозу можливість реального виконання майбутнього судового рішення, у разі задоволення позову та ефективного поновлення порушених прав заявника.

З огляду на наведене, заявник вважає за необхідне до подачі позовної заяви про стягнення із ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 300 000 дол. США звернутися до суду із даною заявою про забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить. ОСОБА_4 як гарантію можливості виконання судового рішення у разі задоволення таких позовних вимог ОСОБА_3 і поновлення порушених прав заявника.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд вжити заходи забезпечення майбутнього позову ОСОБА_3 (громадянина Бельгії, паспорт типу НОМЕР_1 , виданий 12 листопада 2018 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_5 ). Заборонено Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_5 ).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_1 , особи, яка не брала участь у справі, однак вважає, що судом було вирішено питання про її права, свободи ті інтереси.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи питання про накладення арешту на нерухоме майно, суд першої інстанції не дослідив питання власника майна на момент постановлення ухвали. Так, 27.02.2021 року між ОСОБА_4 , як продавцем, та ОСОБА_5 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу квартири, серія та номер 8547, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., згідно з яким продавець передає у власність покупця квартиру АДРЕСА_6 .

Крім того, на думку апелянта, позовну заяву у даній справі було подано після спливу 10-денного строку, визначеного ч. 4 ст. 152 ЦПК України, що є підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Представником позивача - адвокатом Слесарчуком В.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів скарги, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Представник заінтересованої особи (відповідача) ОСОБА_4 - адвокат Шевченко С.С. у судовому засіданні своєї правової позиції щодо доводів апеляційної скарги суду не повідомив, залишивши вирішення питання за вимогами скарги на розсуд суду.

Представник заявника ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість перегляду ухвали суду першої інстанції за відсутності представника заявника, який належним чином повідомлений про судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно існує спір щодо грошових кошті у сумі 300 000 дол. США, тому суд вважав, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме, накладення арешту на вказану квартиру, яка перебуває у власності ОСОБА_4 , є співмірним та виправданим заходом, який забезпечить можливість реального виконання судового рішення, у разі задоволення вимог ОСОБА_3 . Понасрд про стягнення грошових коштів у сумі, еквівалентній 300 000,00 дол. США, із ОСОБА_4 , а також забезпечить ефективне поновлення порушених прав заявника.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони зроблені судом за неповного з`ясування обставин, що мають значення по справі, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_3 зазначив про свій намір подати до суду позов із вимогою про повернення ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 300 000,00 дол. США, перерахованих ОСОБА_3 на її банківський рахунок в АТ «Укргазбанк» (факт перерахування зазначених коштів документально підтверджений банківською випискою із рахунку заявника, переклад якої на українську мову засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сиротюк О. В.).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, доданої до заяви, ОСОБА_4 на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , площею 104,0 кв. м, житловою площею 34,8 кв. м.

В той же час, із доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що згідно з договором від 27.02.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , остання передала у власність ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 104 кв.м, житловою площею 34,8 кв.м.

З огляду на вказане, на день постановлення Голосіївським районним судом м. Києва ухвали про забезпечення позову за заявою ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_7 належала ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі.

Разом з тим, при задоволенні заяви ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчинення дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції не врахував, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, яке не належить відповідачевіза майбутнім позовом.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про накладення арешту на нерухоме майно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 38-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3, поданої адвокатом Танцюрою Юлією Борисівною, про забезпечення позову в справі № 752/5501/21 до подання позовної заяви- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 червня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко