Справа № 209/3704/20
Провадження № 2/209/405/21
23 червня 2021 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі: секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с. 23).
18 березня 2021 року від директора ТОВ «ФК «Аланд» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів (а.с. 46), де зазначено, що ТОВ «ФК «Аланд» надало приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису по кредитному договору, які були виготовлені в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялися та не зберігаються в товаристві. Сам виконавчий напис було вчинено на оригіналі кредитного договору, і цей оригінал виконавчого напису було пред`явлено приватному виконавцю для примусового виконання. Копії виконавчого напису та кредитного договору не виготовлялися. Оригінали документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, зберігаються у справах приватного нотаріуса. Враховуючи вказане, у ТОВ «ФК «Аланд» відсутні документи або їх копії, які витребуються судом.
Проте, вказані документи до суду не направлені через те, що приватним нотаріусом Горай О.С. документи за 2020 рік до нотаріального архіву на зберігання не передавалися (а.с. 57).
Ухвалою суду від 18 травня 2021 року (а.с. 65) закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.
09 червня 2021 року, на виконання ухвали суду від 03 лютого 2021 року, приватним нотаріусом Горай О.С. були надані витребувані судом докази, які долучені до матеріалів справи (а.с. 66 75).
Позивачка та її представник адвокат Мокрецова М.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Мокрецова М.В. через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.
Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, яка отримана уповноваженою особою відповідача ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки представник відповідача суд не повідомив, не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та не подав відзив на позовну заяву.
Треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 5 ст. 130, ч. 3 ст. 211, п.1 ч. 3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивачки, її представника, представника відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Вказаний виконавчий напис пред`явлений відповідачем для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Малковій М.В.
На підставі вказаного виконавчого напису та заяви представника відповідача приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 03 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63474183 (а.с. 13-17), в рамках якого 09 листопада 2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , яка направлена для примусового виконання за місцем роботи позивачки в ТОВ «Компанія «Діом» (м. Кам`янське, Заводський район, Тупик Прохідний, буд.2, офіс 9).
Проте, серед наданих нотаріусу документів для вчинення нотаріального напису, відсутні інші документи які б підтверджували укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», тобто нотаріусу не було надано Правила та Тарифи банку, які, згідно п. 7.1 заяви, є складовою та невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 68).
Тобто зазначені вище договори приватному нотаріусу, який вчинив виконавчий напис, відповідачем не надавалися.
Також відповідач не надав нотаріусу докази, на підтвердження направлення та особистого вручення позивачу письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, оскільки відсутні докази, які б підтверджували вручення поштового відправлення боржнику за договором та опис вкладення поштового відправлення на його адресу.
Отже, кредитний договір, укладений позивачкою з ПАТ «Дельта Банк не є нотаріально посвідченим, а укладений у простій письмовій формі строком на один рік, тобто до 25 грудня 2013 року.
Умовами кредитного договору не передбачено збільшення за домовленістю сторін позовної давності, встановленої законом.
Отже, за цим кредитним договором право вимоги до відповідача за невиконання умов договору могло б бути заявлене не пізніше 25 грудня 2016 року.
Позивачка у позовній заяві стверджує, що строк дії картки закінчився у 2013 році, ніяких претензій щодо заборгованості за кредитним договором вона від ПАТ «Дельта Банк» не отримувала.
Отже, зазначене свідчить про те, що позивачка не визнає наявність в неї заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.
В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.
Таким чином, пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів.
У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 08 вересня 2020 року була обумовлена також іншими обставинами, які наводяться нижче.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивачки з приводу невизнання нею наявності заборгованості за кредитним договором.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, в наявності у відповідача права грошової вимоги до відповідача на стягнення заборгованості за кредитним договором, а також вчинив 08 вересня 2020 року виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, тобто більше ніж через три роки з моменту виникнення права вимоги (25 грудня 2013 року), чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн. та за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5700 грн., згідно акту виконаних робіт від 10 грудня 2020 року. Що стосується витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. за участь представника позивачки адвоката Мокрецової О.О. в судових засіданнях 02 березня 202 року, 06 квітня 2021 року та 17 травня 2021 року, то ці витрати на правничу допомогу задоволенню не підлягають, бо у вказані дні судові засідання у справі проводилися за відсутності позивачки та її представника на підставі письмових клопотань адвоката Мокрецової О.О. про проведення судових засіданнях без її участі.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.