Справа № 445/2047/20
провадження № 2/445/172/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип`яка П. В.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівської міської ради Львівської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (будинковолодіння), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про смерть від 21.06.1990, виданого Сасівською сільською радою Золочівського району Львівської області, баба позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28.03.1991, виданого виконавчим комітетом Золочівської районної Ради народних депутатів, ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору належала Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_5 02.08.1989 склала заповіт на користь матері позивачки ОСОБА_6 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння майном померлої, однак не встигла у встановленому порядку оформити спадкові права та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 20.07.2017 Червоноградським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області.

Вважаючи себе спадкоємцем в порядку спадкової трансмісії після смерті своєї баби ОСОБА_5 позивачка звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 23.07.2020 №29102-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Позивачка та її представник в підготовчому засіданні позов підтримали в повному обсязі, та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлена, подала до суду заяву про визнання позову. Окрім цього у даній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача Золочівської міської ради Львівської області в підготовчому засіданні позов визнала, про що також зазначила у письмовому відзиві поданому до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28.03.1991, виданого на підстав рішення виконкому Золочівської районної Ради народних депутатів від 21.03.1991 №52, будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_5 та зареєстрований на праві особистої власності за ОСОБА_5 в Ѕ частині.

Відповідно до заповіту, посвідченого 02.08.1989 секретарем виконавчого комітету Сасівської сільської Ради народних депутатів Золочівського району Львівської області, ОСОБА_5 все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла своїй дочці ОСОБА_6 .

Зі змісту довідок від 20.04.1991 №207 та від 04.02.2020 №51, виданих Сасівською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_5 померла останнім членом колгоспного двору, спадщину після її смерті фактично прийняла її дочка ОСОБА_6 , яка у 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини вступила у володіння та управління майном померлої, а саме взяла у користування речі домашньої обстановки та вжитку померлої.

На підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 судом встановлено, що ОСОБА_6 доводилась дочкою померлій ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 стверджується, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2018, спадкоємцями майна померлої ОСОБА_6 є її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

На підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 доводиться дочкою померлої ОСОБА_6 .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.07.2020 №29102-31 вбачається, що позивачка зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на майно.

Як вбачається із заяви ОСОБА_4 від 18.09.2017 вбачається, що остання відмовилася від спадщини після смерті баби ОСОБА_5 .

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ст.563 ЦК УРСР (чинного на час смерті ОСОБА_5 ) якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна застосовуються правила цього розділу (Спадкове право).

За ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вказано у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , зокрема вступила в управління та володіння спадковим майном, Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 вважається належною їй з моменту відкриття спадщини, тобто з 21.06.1990 р.

До правовідносин, які виникли на момент смерті ОСОБА_6 слід застосувати норми чинного Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

А тому враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що позивач не має можливості у встановленому порядку у нотаріальній конторі оформити своє право власності на нерухоме майно. Саме через цю обставину він змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНП НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П. В. Пилип`як