Провадження № 2/679/23/2021
Справа № 679/148/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м.Нетішин

ННетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Базарника Б.І.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_4 ,

представника відповідачки ОСОБА_5 ,

відповідачки ОСОБА_6 ,

відповідача ОСОБА_7 ,

відповідачки ОСОБА_8 ,

відповідачки ОСОБА_9 ,

представника відповідачки ОСОБА_10 ,

третьої особи ОСОБА_11 ,

третьої особи ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м.Нетішин цивільну справу № 679/148/20 за позовом ОСОБА_13 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_14 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, Приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович, ОСОБА_15 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки ОСОБА_9 - ОСОБА_16 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_14 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, Приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович, ОСОБА_15 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки ОСОБА_9 - ОСОБА_16 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.06.1997 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Нетішинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області було зроблено запис за № 82.

Вказує, що через певний час після реєстрації шлюбу вона вселилась в трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої був її чоловік, відповідач по справі ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Зазначає, що 11.01.2001 року трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була обміняна на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 - за згоди усіх співвласників відповідач ОСОБА_2 та я переселились в двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованим в даній квартирі з моменту вселення, а вона за даною адресою проживала без реєстрації. 14.05.2001 року, під час проживання в даній квартирі у них із ОСОБА_2 народився син ОСОБА_17 , який став проживати разом із ними в квартирі АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них із ОСОБА_2 народилась ще дочка ОСОБА_18 , яка також стала проживати разом з ними в квартирі АДРЕСА_2 .

Також вказує, що в останній день листопада 2019 року відповідач ОСОБА_2 повідомив її, що співвласники виявили бажання продати квартиру в якій вони живуть, а для того, щоб підготувати квартиру до продажу треба її звільнити. Більше того, він запевнив її, що отримавши кошти від продажу квартири вони куплять собі окреме житло.

Стверджує, що коли ознайомилася із копією договору купівлі-продажу квартири, який надав чоловік, їй стало відомо, що він був укладений 25 листопада 2019 року. В наданій їй копії договору купівлі-продажу зазначається, що сторони в тому числі і відповідач ОСОБА_2 під час укладення договору стверджували, що предмет договору правами третіх осіб не обтяжений. В дійсності договір було укладено в той час, коли члени сім`ї співвласника квартири ОСОБА_2 - вона, як дружина, син ОСОБА_17 , який тимчасово вибув на навчання в іншу місцевість та малолітня дочка ОСОБА_18 , проживали в даній квартирі і мали рівне із співвласниками право користування квартирою. Окрім того, оскільки утримання та поліпшення в квартирі здійснювалось виключно за їхні з відповідачем ОСОБА_2 кошти, вона не може вважатись такою, що не має права на компенсацію 1/2 частини коштів, витрачених на ремонт квартири при її продажі.

Зазначає, що на момент укладання договору продавцям було відомо, що в квартиру АДРЕСА_2 вона та їхні з відповідачем ОСОБА_2 діти вселилась як член сім`ї співвласника квартири, що при вселенні в квартиру між нею, як законним представником дітей та співвласниками квартири не було жодних домовленостей щодо користування належною їм квартирою, які б витікали із належно оформленого договору, тому ми відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового Кодексу України, ст. 29, 405 Цивільного Кодексу України, а їхні діти також відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» набули рівного із співвласниками права користування квартирою і фактично користувались квартирою на момент укладення договору. Якби 25.11.2019 року відповідачі повідомили її про те, що вони укладають договір купівлі-продажу квартири вона б офіційно звернулась до приватного нотаріуса і висловила свою незгоду із укладенням договору купівлі-продажу. Більше того, вона б змушена була звернутись за захистом прав малолітньої дочки ОСОБА_18 в орган опіки та піклування та впевнена, що з урахуванням конкретних обставин, а саме, що їй з дітьми фактично немає куди виселитись, адже у них в м.Нетішин немає іншого житла на праві приватної власності, співвласники квартири не отримали б згоди відповідного органу на укладення такого договору до вирішення питання ОСОБА_2 щодо подальшого забезпечення їх житлом - до забезпечення житлом принаймі малолітньої дочки ОСОБА_18 , тому вона б із дочкою в жодному випадку не переїздила на тимчасове проживання в квартиру знайомих ОСОБА_2 .

Вважає, що з огляду на вищезазначене, очевидним є той факт, що укладаючи даний договір продавці приховали обставину, яка мала істотне значення для договору купівлі-продажу квартири, а саме, той факт, що внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири будуть порушені права та законні інтереси інших осіб, в тому числі малолітньої доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приховуючи цей факт, вони уникнули необхідності враховувати її та їхнього із ОСОБА_2 сина ОСОБА_19 право користування квартирою, реалізовуючи належне їм речове право, передбачене ст. 395 ЦК України. Тому, приховуючи цей факт, вони уникнули необхідності отримання згоди органу опіки та піклування на укладення договору купівлі-продажу квартири, яка в конкретному випадку повинна бути обов?'язковою, оскільки наша з відповідачем ОСОБА_2 дочка ОСОБА_18 , будучи членом його сім`ї на законних підставах свого часу вселилась в відчужену 25.11.2019 року за договором купівлі-продажу квартиру, з дня народження і на день укладення договору проживала в ній, користувалась нею, реалізовуючи належне їй речове право, передбачене ст. 395 ЦК України, а договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню та спеціальній реєстрацію.

Таким чином, вона не може бути впевненою, що ОСОБА_2 та деякі інші продавці розуміли значення та умови договору, що умови договору відповідали «їх домовленості із покупцем», що їм була відома дійсна ринкова ціна аналогічних квартир, що вони могли стверджувати, що ціна зазначена в договорі є справедливою та відповідає їх дійсним намірам. Фактично ціна, зазначена в договорі є нереально низькою, є такою, що якби навіть ОСОБА_2 отримав належну йому частку коштів за належну йому частку в квартирі , то придбати інше житло він не зміг би. Вказує, що впевнена, що погодитись на продаж квартири за ціною майже вдвічі меншою ніж її ринкова вартість, погодитись підписати договір купівлі-продажу із вказівкою, що гроші отримані до підписання договору без їх реального отримання можна тільки за конкретних об`єктивних причин.

Оскільки внаслідок укладеного договору порушено її право користування спірною квартирою, порушені права та законні інтереси їхніх із відповідачем ОСОБА_2 дітей, порушено право користування спірною квартирою сина ОСОБА_19 , який на момент укладення договору хоч і є повнолітнім, але за ним зберігалось дане право, порушено право користування спірною квартирою дочки ОСОБА_18 , яка на момент укладення договору була малолітньою і мала рівне із ОСОБА_2 та іншими співвласниками право користування спірною квартирою, тому вона для забезпечення відновлення їй та дітям права користування квартирою АДРЕСА_2 змушена звернутись до суду за захистом порушених прав, а саме: про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

14.04.2020 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що договір посвідчений ним з дотриманням усіх норм законодавства і у нього, як у нотаріуса не було жодних підстав відмовляти сторонам у його посвідченні.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.03.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половка Олександра Васильовича належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради та Приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половка Олександра Васильовича.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.06.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - ОСОБА_15 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки ОСОБА_9 - ОСОБА_12 .

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю. Вказав, що квартиру не хотів продавати, а договір купівлі-продажу підписав, тому що родичі казали, що потрібні гроші, а потім повідомили його, що грошей за його частку ніхто віддавати не буде. Зазначив, що в день продажу пішов до нотаріуса, дав свої документи та підписав договір, після чого поїхав у відрядження.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала. Вказала, що договір купівлі-продажу підписала добровільно. Зазначила, що її постійно невістка ОСОБА_13 ображала та виганяла. Також зазначила, що з позивачкою діти в проданій квартирі не жили, жив син і до нього кожного дня приходила позивачка. Оплату за комунальні послуги здійснювала вона сама. Коли приходили клієнти для огляду квартири, то позивачка їх бачила та знала про продаж квартири. Стверджує, що через два дні від продажу віддала ОСОБА_20 6000 доларів. Пояснює, що ОСОБА_21 знала про продаж квартири та не заперечувала, також особисто бачила покупців, які оглядали квартиру.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала. Пояснила, що ОСОБА_21 не була проти продажу квартири. Вказала, що договір дійсний, ОСОБА_3 жила в тій квартирі, а під час огляду квартири клієнтом в квартирі були ОСОБА_21 та ОСОБА_17 . Коли дали мамі ОСОБА_3 завдаток у 200 доларів, вона особисто повідомила ОСОБА_21 , щоб вона вивезла речі. Це було за 2 дні до продажу квартири. Зазначила, що гроші були у мами ОСОБА_3 і вона всім роздала частки

Відповідачка ОСОБА_6 позов визнала повністю. Вказала, що договір купівлі-продажу підписала добровільно, тому що так для неї сказав її чоловік, а про інші домовленості їй нічого не відомо, квартплату за комунальні послуги ніколи не сплачувала. Зазначає, що договір купівлі-продажу не читала. ОСОБА_22 з ОСОБА_20 жили в проданій квартирі, а ОСОБА_3 туди приходила помитись і попрати речі.

Відповідач ОСОБА_7 позов визнав повністю. Вказав, що добровільно підписав договір, гроші за продаж квартири йому не віддали. Повідомив, що у проданій квартирі його матір - ОСОБА_3 не проживала, вона живе в приватному будинку по АДРЕСА_3 . Також вказав, що комунальні послуги за квартиру не оплачував. А за 20 років там був 3 рази.

Відповідачка ОСОБА_8 визнала позов повністю. Вказала, що гроші в нотаріуса забрала ОСОБА_4 і мала передати бабі ОСОБА_23 ввечері для розподілу між власниками.

Відповідачка ОСОБА_9 позов не визнала. Пояснила, що коли оглянула квартиру, як покупець, то там була ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 і ніхто з них проти продажу квартири не заперечував, бо ОСОБА_22 і ОСОБА_20 будують приватний будинок і він вже на останній стадії готовності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Карназей А.І. заперечила проти задоволення позову. Вказала, що продаж був добровільним зі сторони батьків і їх примусово не виселяли. Звернень від ОСОБА_13 та ОСОБА_2 про захист прав дитини до органу опіки та піклування не надходило, а також не звертались до служби у справах дітей.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко О.В. надав усні пояснення, що при оформленні та укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири порушень не допущено. Також просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у його письмових поясненнях.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки ОСОБА_15 пояснив що він все свідоме життя жив за адресою: АДРЕСА_4 , а про продаж квартири йому стало відомо коли повернувся з навчання вже в іншу квартиру. Повідомив, що коли ОСОБА_9 була в квартирі по АДРЕСА_4 , то вона допомагала йому зібратися перед виїздом, а потім він бачив, що із ОСОБА_9 окремо говорили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що вони говорили йому невідомо. Також вказав, що всі співвласники не були проти проживання їхньої сім`ї в складі: його батьків та сестри, в квартирі по АДРЕСА_4 . Стверджує, що за комунальні послуги платили тато з мамою. Також вказує, що в квартирі жили більше 10 років.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки ОСОБА_9 - ОСОБА_12 пояснив, що позивачка знала про продав квартири, коли він прийшов на заміри для того, щоб купити матеріали для ремонту, то в квартирі була ОСОБА_13 і її матір і вони збирали речі для виїзду. Потім прийшов чоловік ОСОБА_21 - ОСОБА_2 і повідомив, що квартира продана, після чого взяв сумку і сказав, що він їде на роботу. В подальшому ОСОБА_13 казала, що вони всі речі забрала що їм належать, а сама квартира їх ніколи не належала на праві приватної власності.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що є сусідом ОСОБА_13 та ОСОБА_2 також вказав, шо він з сусідом ОСОБА_20 працює далекобійником в країнах Європи. Зазначив, що він жив в квартирі АДРЕСА_5 , а в квартирі по сусідству жили лише ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та їхні діти: син ОСОБА_17 та дочка ОСОБА_18 . Після приїзду із рейсу осінню 2019 року з Європи, побачив, що ОСОБА_20 із сім`єю там більше не живе.

Свідок ОСОБА_29 показала, що вона є матір`ю ОСОБА_13 . Пояснила, що її дочка та зять ОСОБА_2 проживали в спірній квартирі спочатку з ОСОБА_3 , а потім самі, бо мати зятя переїхала в приватний будинок в м.Нетішин. Вказала, що ОСОБА_30 вона бачила один раз коли вивозили диван з квартири дочки. Дочка після одруження весь час проживала з ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 . Зазначає, що дочка та діти зареєстровані в її квартирі. Стверджує, що з зятем і дочкою вона давно посварена, тому проти того, щоб вони проживали разом з нею в одній квартирі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_13 уклали шлюб 07.06.1997 року, про що складено актовий запис №82 (а.с.7).

Згідно з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у ОСОБА_13 та ОСОБА_2 є дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8,9).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2000 року виданого Хмельницькою АЕС, зареєстрованому в Нетішинському БТІ за №674/126, квартира за адресою: АДРЕСА_6 належить на праві спільної сумісної приватної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 в рівних частках кожному (а.с.75).

Згідно з договором обміну житла від 11.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Івтушком В.М. та зареєстрованого в реєстрі №79 вбачається, що між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , яка діє від свого імені і від імені неповнолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , з однієї сторони (сторона 1), та ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , з другої сторони (сторона 2), укладено договір про те, що сторона 1 передає стороні 2 належну їм на праві власності трьох кімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , а сторона 2 передає стороні 1 належну їй двох кімнатну квартиру за АДРЕСА_2 (а.с.76-77).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 25.11.2019 року укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , з однієї сторони, як продавці та ОСОБА_9 , з іншої сторони, як покупець, уклали даний договір про те, що продавці продають, покупець приймає у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 і сплачує її вартість за ціною та у порядку, що передбачені договором. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половком О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1167 (а.с.10-11).

Відповідно до відповіді на запит приватного нотаріуса від 22.11.2019 року №555 від сектору реєстрації місця проживання виконавчого комітету Нетішинської міської ради за адресою: АДРЕСА_7 станом на 22.11.2019 року зареєстровані: ОСОБА_3 , 1941 року народження, ОСОБА_2 , 1976 року народження, ОСОБА_4 , 1979 року народження (а.с.73).

Згідно з заяви від 25.11.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Половком О.В. видно, що співвласники ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ) квартири АДРЕСА_8 , повідомили, що неповнолітні та малолітні діти, недієздатні та обмежено дієздатні особи не мають права користування цим житловим будинком; протягом звітного податкового року ними (кожним із них) не вчинялося інших правочинів з продажу нерухомого майна, перелік якого зазначений у пункті 1 ст.172 Податкового кодексу України. Вказано, що заява прочитана та підписана власноручно (а.с.74).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

На підставі викладеного судом встановлено, що ОСОБА_13 та її малолітня дитина ОСОБА_14 власником квартири АДРЕСА_2 не були. На час укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири відповідачами, дитина з матір`ю не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 .

Суд вважає, що позивачка в обґрунтуванні позову помилково стверджує, що правочин щодо продажу квартири АДРЕСА_2 , повинен був вчинятися з дозволу органу опіки та піклування, служби у справах дітей, оскільки дитина, не відноситься до дітей, позбавлених батьківського піклування (відповідно до ст. 2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»), має обох батьків, які є законними представниками відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України. В зв`язку з цим дозвіл на укладення правочину (відчуження будинку) при наявності іншого житла, користування яким забезпечено дитині, не був потрібен.

Оспорюваний правочин не суперечить правам та інтересам дитини, не звужує обсяг її майнових прав і не порушує охоронювані законом інтереси дитини, не зменшує її права та інтереси щодо житлового приміщення.

Доводи позивачки, що договір купівлі-продажу квартири був укладений без попередньої згоди органу опіки та піклування, служби у справах дітей, з огляду на встановлені у справі обставини є безпідставними.

Таким чином, підстав, передбачених ст.ст. 215, 203 ЦПК України для визнання недійсними договору купівлі-продажу суд не вбачає, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником відповідачки ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на підтвердження надання правничої допомоги на суму 6450 грн., надано акт приймання - передачі правничої допомоги від 05.02.2021 року, прибутковий касовий ордер №6/21.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивачки ОСОБА_13 на користь відповідачки ОСОБА_9 витрати пов`язані з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 215, 203, ч. 1 ст. 242 ЦК України, ст.ст. 13, 77-79, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_13 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_14 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, Приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович, ОСОБА_15 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки ОСОБА_9 - ОСОБА_16 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_13 , на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в розмірі 6450 (шість тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складно 17.02.2021 року.

Суддя Б.І.Базарник