ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м.Суми

Справа №591/6420/19

Номер провадження 22-ц/816/1001/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 квітня 2021 року, ухваленого у складі судді Клименко А.Я. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 05 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Солошенко Людмилу Євгенівну звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру сплачуваних аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що Ковпаківський районний суд м. Суми 09 жовтня 2017 року ухвалив рішення про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист на виконання рішення суду передано у Ковпаківський ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області.

Вказує, що протягом двох років він регулярно сплачував аліменти, але відповідачка звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, а саме автомобіля МАН, який позивач використовував в своїй підприємницькій діяльності та ухвалою Ковпаківського райсуду м. Суми в справі №592/ 9700/17 від 05 жовтня 2017 року було накладено арешт на автомобіль. Такі дії відповідачки призвели до того, що позивач втратив бізнес, його матеріальне становище погіршилось, він був вимушений припинити займатись підприємницькою діяльністю, оскільки, не мав змоги сплачувати податки та збори, а як наслідок, і аліменти у визначеному в розмірі 4000 грн.

07 травня 2019 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

З 04 липня 2019 року позивач перебував на обліку як безробітний в Сумському міському центрі зайнятості, отримував допомогу по безробіттю в розмірі 1750,39 грн та 2417,21 грн за липень та серпень 2019 року відповідно. 03 серпня 2020 року припинена реєстрація позивача в центрі зайнятості.

Посилаючись на вказані обставини, остаточно уточнивши вимоги, просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів шляхом зміни способу стягнення присуджених аліментів, встановлений рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 09 жовтня 2017 року (справа №592/8162/17), а саме аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 4000 грн, визначивши спосіб стягнення аліментів як 1/4 частина від доходу ОСОБА_1 щомісячно, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили. Виконавчий лист №592/8162/17 від 09 жовтня 2017 року відкликати із Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) після набрання даним рішенням суду законної сили.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 21 квітня 2021 року задовольнив позов ОСОБА_1 .

Стягнув ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, і аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_2 , починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили, змінивши, розмір стягуваних аліментів шляхом зміни способу стягнення присуджених аліментів, встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017року (справа №592/8162/17).

Виконавчий лист виданий на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року по справі №592/8162/17 відкликати після погашення заборгованості по ньому (у разі її наявності).

Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_5 регулярно сплачує аліменти на утримання дочки регулярними періодичними платежами, що свідчить про спроможність платника аліментів виконувати судове рішення та сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн, яка була визначена рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року.

Вказує на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він отримує дохід у розмірі 2000 грн, а тому не може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 4000 грн.

Крім того зазначає, що суд безпідставно змінив спосіб стягнення аліментів, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватися лише за позовом одержувача аліментів.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є молодим, здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні не має, має реальну здатність надавати достатню матеріальну допомогу дитині, сплачуючи аліменти на утримання дочки у розмірі 4000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачки, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника позивача адвоката Солошенко Л.Є., яка заперечує проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що з 05 березня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року (а. с. 4-5, т. 1).

У період шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6, т. 1).

Дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за однією адресою зі своєю матір`ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (а. с. 49, т. 1).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в сумі 4000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 4-5, т. 1).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07 травня 2019 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 (а. с. 7-8, т. 1).

З довідок Сумського міського центру зайнятості від 30 вересня 2019 року та 02 жовтня 2019 року вбачається, що з 04 липня 2019 року ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітній та отримував допомогу за липень - 1750,39 грн, за серпень 2417,21 грн (а. с. 9-10, т. 1).

Згідно з довідкою Сумського міського центру зайнятості від 05 жовтня 2020 року, 03 серпня 2020 року припинена реєстрація ОСОБА_1 у центрі зайнятості як безробітного. Дохід за період з 04 червня 2019 року по 03 серпня 2020 року, за виключенням аліментів, становить 14623,17 грн. Аліменти в сумі 8238,38 грн сплачені на користь ОСОБА_2 на утримання дитини (а. с. 167, т. 1).

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 21 січня 2020 року стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 112250 грн 29 коп. грошової компенсації вартості транспортного засобу та судові витрати (а. с. 141-144, т.1).

Згідно з розрахунком Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) заборгованість зі сплати аліментів станом на 21 січня 2020 року складає 8754,00 грн (а. с. 126, т. 1).

Згідно з інформацією територіального сервісного центру МВС №5946 регіонального сервісного центру в Сумській області від 14 листопада 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано п`ять транспортних засобів, один з яких був предметом поділу майна між сторонами в справі та зобов`язання за рішенням суду виконано в повному обсязі, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 05 листопада 2020 року у ВП №62098748 (а. с. 219-220, 249, т. 1).

Згідно з довідкою територіального сервісного центру МВС №5946 регіонального сервісного центру в Сумській області від 02 лютого 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано два транспортні засоби: автомобіль MAN L 2000, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та другий напівпричіп SCHMITZ SKO 24, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 248, т. 1).

З листа ГУ ДПС у Сумській області від 24 листопада 2020 року №800/3/18-28-12-02-11 вбачається, що дохід ОСОБА_1 , як підприємця, згідно поданих податкових декларацій за 2018 рік складав 351075,18грн, за перше півріччя 2019 року 165659,76 грн та з 01 липня 2019 року по 07 травня 2020 року податкові декларації платника єдиного податку до контролюючих органів не подавались (а. с. 222, т. 1).

Згідно з листом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 19 листопада 2020 року, ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року жодних видів державної соціальної допомоги не отримував (а. с. 226, т. 1).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зміна майнового стану позивача, у розумінні статті 192 СК України, є підставою для зміни розміру присуджених аліментів рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року, а тому підлягає зменшенню розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину доходів позивача.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як су дійшов його з неправильним застосуванням норм матеріального права.

У ст. 180 СК України йдеться про те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому ставить питання про зменшення розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу стягнення присуджених аліментів, встановлених рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн, визначивши спосіб стягнення як 1/4 частина від доходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є платником аліментів, які присуджені у твердій грошовій сумі, а не у частці від його доходу, тому він таким правом не наділений.

Суд першої інстанції наведених положень норм матеріального права не врахував внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення присуджених аліментів, оскільки ОСОБА_1 , як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного рішенням способу їх стягнення.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів дійшла висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від його доходу не підлягає задоволенню, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1152 грн 60 коп.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, на користь ОСОБА_6 підлягають стягненню з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

17 травня 2021 року між адвокатом Нежевело В.В. та ОСОБА_2 укладено договір про правничу допомогу, відповідно до умов якого предметом договору є надання адвокатом послуг, а саме: надання правничої допомоги та правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань та консультативно-юридичного характеру, правове супроводження при складанні та поданні апеляційної скарги та розгляді цивільної справи апеляційного перегляду рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 квітня 2021 року по справі №591/6420/19 (а. с. 56, т. 2).

З акту приймання-передачі від 25 травня 2021 року вбачається, що адвокатом Нежевело В.В. були надані послуги, зокрема: надання замовнику консультацій; ознайомлення з матеріалами цивільної справи для підготовки, оформлення та подання апеляційної скарги; складання апеляційної скарги; формування додатків до апеляційної скарги. Кількість витрачених годин адвокатом складає 3,20.

Оплата за надання правничої допомоги внесена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у розмірі 2500 гр, що підтверджується квитанцією від 17 травня 2021 року. Вказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), заперечень від позивача щодо розміру цих витрат не надходило.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2500 гривень.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 4; 376 ч. 1 п. 4; 381- 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 квітня 2021 року у даній справі скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру сплачуваних аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1152 грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2500 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко