Справа № 496/4906/20
Провадження № 2/496/1014/21
У Х В А Л А

28 травня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пенюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ровкова Сергія Олександровича про залишення позову без розгляду,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ровкова С.О. надійшли заяви про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки в провадженні Біляївського районного суду Одеської області вже розглядалась цивільна справа №496/914/19 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того, представник відповідача просить вжити до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області заходи процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу у трьох розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив заяви про залишення позову без розгляду задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

Представник позивача та треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані представником відповідача до заяви про залишення позову без розгляду, суд вважає, що заява представника відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо в провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 липня 2020 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи №496/914/19 за позовом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїздом), представник позивача заявив позовні вимоги про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїздом), яка знаходиться у його фактичному користуванні в межах земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення проїзду, демонтажу огорожі і металевих воріт, які загороджують проїзд. Вказаним судовим рішенням Усатівській сільській раді Біляївського району Одеської області в задоволенні позову відмовлено. На даний час справа знаходиться в провадженні Одеського апеляційного суду, про що свідчать ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення розгляду справи від 10 грудня 2020 року.

З позовної заяви, з якою Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області наразі звернулась до суду вбачається, що представник позивача заявляє позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, відновити стан під?їзного тупика, розташованого поряд з будинком 22-Г, який існував до порушення прав територіальної громади, шляхом демонтажу споруд, встановлених на проїзній частині, а саме: воріт, огорожі, навісу та будівлі, ліквідації порушень пожежної безпеки згідно Правил протипожежної безпеки.

Проаналізувавши обидва позови, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області частково стосуються одного і того ж предмета спору, а саме земельної ділянки загального користування, яка знаходиться поряд з будинком АДРЕСА_1 та подані з однакових підстав, однак наразі представник позивача просить зобов`язати відповідача демонтувати, окрім огорожі і металевих воріт, ще й навіс і будівлю, які розташовані на проїзній частині, а також ліквідувати порушення правил пожежної безпеки. Вказані вимоги під час розгляду цивільної справи №496/914/19 не розглядались.

Крім того, склад осіб у цих справах інший. Так, у справі №496/914/19, яка знаходилась в провадженні Біляївського районного суду Одеської області, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є ОСОБА_2 , а з позову, який наразі поданий до Біляївського районного суду Одеської області, вбачається, що третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, окрім ОСОБА_2 , є ОСОБА_4 .

При цьому представником відповідача не доведено перед судом, що предмети та підстави позовів у цивільних справах №496/914/19 та №496/4906/20 є тотожними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду позовних вимог Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області в частині вимог про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, розташованою поряд з будинком АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу воріт та огорожі, оскільки вказані вимоги вже були розглянуті судом в рамках цивільної справи №496/914/19.

Що стосується заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ровкова С.О. в частині вжиття до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області заходів процесуального примусу суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Приймаючи до уваги вказані норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що застосування судом, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України заходів процесуального примусу, є правом суду, а не обов`язком. Тому, за таких обставин, а також враховуючи право осіб на необмежений доступ до правосуддя, в т.ч. пред`явлення декількох позовів, суд не вбачає підстав для застосування заходів процесуального примусу до представника позивача у даній справі.

Керуючись ч. 1 ст. 144, ч. 1 ст. 148, п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ровкова Сергія Олександровича про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

Позовну заяву Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, розташованою поряд з будинком АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу воріт та огорожі, залишити без розгляду.

Представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Ровкову Сергію Олександровичу в задоволенні іншої частини заяви про залишення позову без розгляду відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра