Справа № 288/970/21
Провадження № 2/288/244/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка постійно, до дня смерті, проживала в АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті матері позивач прийняла, крім того, оформила свої спадкові права на належне померлій нерухоме майно.

До складу спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , ввійшло право на земельну частку (пай), члена реформованого КСП «За врожай» на території Новоселицької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало матері померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті якої прийняла мати позивача дочка померлої ОСОБА_2 , проте не оформила, за життя, своїх спадкових прав на вищевказане право на земельну часту (пай).

Відповідно до заповіту посвідченого 11 квітня 1990 року секретарем виконкому сільської ради за реєстром № 10 ОСОБА_3 заповіла, все належне їй на день смерті майно, своїй дочці ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 390/02-35 від 14.12.2015 року Новоселицької сільської ради, ОСОБА_3 була власником сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «За врожай».

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0150475, виданого 25 лютого 1997 року Попільнянською РДА, ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «За врожай» на території Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_2 проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , і вели спільне господарство.

З метою оформлення спадщини на вказане право на земельну частку (пай) позивач звернулась до нотаріуса, проте отримала відмову через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) виданого на матір позивача ОСОБА_2 .

За даними сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0150475, вартість права на земельну частку (пай) становить 11630,00 гривень.

Позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) члена реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «За врожай», села Новоселиця, розташованого на території колишньої Новоселицької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , своєї матері ОСОБА_3 , проте не оформила свої спадкові права на вищевказане право на земельну частку (пай). Судові витрати залишає за собою.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі.

Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 22 вересня 1968 року Новоселицькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , запис за № 20 /а.с. 5/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 01 лютого 1986 року Новоселицькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_4 01 лютого 1986 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », запис за № 1 /а.с. 6/.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 10 листопада 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію Спадкової справи, спадкодавець ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер спадкової справи у нотаріуса: 228/2020 /а.с. 7/.

Довідкою № 285-6 від 10 листопада 2020 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області передбачено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Підстава: погосподарська книга № 4 за 2016-2020 рік /а.с. 8/.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04 листопада 2020 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 216 /а.с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 30 січня 2004 року Виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис за № 2 /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 15 березня 1953 року Попільнянським районним бюро ЗАГС Житомирської області, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , запис за № 168 /а.с. 11/.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , виданого 05 травня 1963 року Новоселицькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_8 05 травня 1963 року одружилась з ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації одруження « ОСОБА_10 », запис за № 3 /а.с. 12/.

Відповідно до Заповіту посвідченого 11 квітня 1990 року секретарем виконавчого комітету Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 заповіла жилий будинок з усіма добудовами та майно, що належить їй своїй дочці ОСОБА_2 . Зареєстровано в реєстрі за № 10 /а.с. 13/.

Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0150475 виданого 25 лютого 1997 року Попільнянською РДА, ОСОБА_3 , яка проживає в селі Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області, на підставі рішення Попільнянської РДА від 16 грудня 1996 року № 340 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «За врожай» розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 11630 гривень /а.с. 14/.

Довідкою № 390/02-35 від 14 грудня 2015 року Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області передбачено, що померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 була власником сертифіката на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «За врожай», яка на плані знаходиться під № 334. Підстава: список громадян власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) на отримання державних актів на право власності на землю реформованого КСП «За врожай» /а.с. 15/.

Як вбачається з довідки № 293-6 від 19 листопада 2020 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживала разом з своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , і вели спільне господарство /а.с. 16/.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області № 100/02-14 від 16 травня 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у оформлені спадкових прав і у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «За врожай» на території Новоселицької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як у матеріалах спадкової справи відсутні, а заявником не надано документи, що підтверджують право ОСОБА_2 , на вказану земельну частку (пай) /а.с. 17/.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (пункт 2).

Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Пункт 7 вищевказаного Указу визначає, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні.

Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Як передбачено з вищевказаного Закону, в редакції чинній на даний час, головним тимчасовим розпорядником не витребуваних та нерозподілених земель є органи місцевого самоврядування.

Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вищезазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Стаття 5 вищевказаного Закону визначає, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Як вбачається з статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину.

Згідно ст. 46, п. 2 ч. 1 ст. 49 Глави 4 та ст. 67 Глави 7 Закону України «Про нотаріат», Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті фізичних осіб може бути видане на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) чи договорів дарування, міни, чи свідоцтва про право на спадщину, чи рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно частини 1 статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , за життя, правомірно набула права на земельну частку (пай) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, як член реорганізованого КСП «За врожай», село Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області, а тому, право на вказану земельну частку (пай) увійшло до складу її спадщини.

Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач в поданій позовній заяві просить залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7; Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року № 899-ІV; статтями, 131, 152 Земельного Кодексу України; статтям 373, 374, 386, 392, 1217, 1220-1221, 1223, 1225, 1268-1270, 1297 Цивільного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 200, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) члена реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «За врожай», села Новоселиця, розташованого на території колишньої Новоселицької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , своєї матері ОСОБА_3 , проте не оформила свої спадкові права на вищевказане право на земельну частку (пай).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник