Справа № 463/9645/19
Провадження № 2-з/463/52/21
У Х В А Л А

22 червня 2021 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Альянс», третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів та визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із зустрічним позовом до відповідача, який на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2019 року виділений в самостійне провадження, та просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 1681801,26 гривень та 145461,20 євро; визнати недійсним договір іпотеки від 20.10.2004 року, який укладений між ПАТ «Банк Альянс» та ОСОБА_3

22 січня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи на підставі розпорядження керівника апарату з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи у зв`язку зі смертю головуючого-судді Шеремети Г.І.

У відповідності до вимог ч.1 ст.33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Грицка Р.Р.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 15.02.2021 року, прийнято до свого провадження зазначену справу та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить заборонити будь-яким особам здійснювати дії, пов`язанні з продажем або іншим відчуженням предметів застави за Кредитним договором № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року, а саме: предметів іпотеки - квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 . Щодо зустрічного забезпечення позову пропонує використати вищевказану заборону на відчуження предметів іпотеки, та як їхня сумарна вартість відповідає вартості предмету позову (предметів іпотеки) в частині забезпечення позову.

Оглянувши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додатки до неї, суд вважає, що у порушення вимог п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві неповно та не конкретно викладено обґрунтування необхідності забезпечення позову, при цьому також не вказано докази які б свідчили про те, що «невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання відповідного рішення суду», так як в заяві містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням заявника.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Так, представником позивача щодо зустрічного забезпечення позову запропоновано використати заборону на відчуження предметів іпотеки, та як їхня сумарна вартість відповідає вартості предмету позову (предметів іпотеки) в частині забезпечення позову.

Однак, з вищевказаної пропозиції представника позивача неможливо встановити «сумарну вартість», яка відповідає вартості предмету іпотеки. Так, термін «сумарна вартість» не містить в собі конкретики, та є оціночним поняттям, а тому неможливо застосувати зустрічне забезпечення у зв`язку із неможливістю встановлення співмірності виду забезпечення позову заявленим вимогам.

Враховуючи наведене, представником позивача належним чином не обґрунтовано необхідності застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.1 ст.151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст.151-153, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Альянс», третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів та визнання недійсним договору іпотеки - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Банк Альянс», місцезнаходження: 04073, м.Київ, вул.Січових Стрільців,50, .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя Грицко Р.Р.