Єдиний унікальний номер справи 235/4286/21
Номер провадження 2/235/1507/21
У Х В А Л А
(про забезпечення позову)
23 червня 2021 року м. Покровськ
Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Клікунова А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
В С Т А Н О В И Л А :
На розгляд суду пред`явлено позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, третя особа Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В якій заявлено вимогу виконавчий напис № 32, вчинений 27.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Буждиганчук Євдокією Юріївною, визнати таким, що не підлягає виконанню повністю.
Одночасно з пред`явленням позовної заяви подано заяву про забезпечення вказаного позову в спосіб зупинення стягнення за виконавчим написом № 321, що вчинений 27.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альнс» заборгованості в розмірі 106786,22 гривень до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.
Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Розгляд заяви проведено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Суддя, оцінивши підставність доводів заявника, враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, - приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Отже, інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Судом встановлено, що 27.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 321, яким на користь ТОВ «ФК «Прайм Альнс» стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 у сумі 106786,22 гривень. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду; право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
18.06.2021 року позивач ОСОБА_1 на розгляд суду пред`явив позов про визнання виконавчого напису нотаріуса № 321 від 27.05.2020 року таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи такі вимоги, зазначив, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, ще не підлягає виконанню.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.
Згідно ст. 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клімовою Р.Д. відкрито виконавче провадження ВП № 64711749.
ОСОБА_1 вважає доцільним забезпечити позов про оскарження виконавчого напису нотаріуса шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню ВП № 64711749. Оскільки, це дозволить уникнути істотних ускладнень ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки, постановою державного виконавця від 04.03.2021 року накладено арешт на майно позивача та постановою державного виконавця від 29.03.2021 року звернено стягнення на доходи позивача, а саме на пенсію, яку ОСОБА_1 отримує у Пенсійному об`єднаному УПФУ Донецької області.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа. Тобто, законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.
Суд звертає увагу, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, у разі ухвалення судом по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про визнання виконавчого напису нотаріуса № 321 від 27.05.2020 року таким, що не підлягає виконанню - виконавче провадження ВП № 64711749 підлягатиме закінченню.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
З урахуванням вищевикладеного, наявного спору між сторонами, обсягу позовних вимог, вимоги співмірності виду забезпечення позову із предметом позову, з огляду, що на примусове виконання оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, в рамках якого приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна, коштів позивача, та не виключно можуть бути проведені утримання із доходів (заробітної плати) останнього, - суд приходить до переконання, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та у випадку задоволення позовних вимог повернення належних позивачу коштів, на які буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.
Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України суд не вбачає.
Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 153 ЦПК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, третя особа Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
З дотриманням ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову направити ОСОБА_1 та на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» для негайного виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.
Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: А.С. Клікунова