Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/760/21
Провадження № 2/553/617/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.06.2021м. Полтава
Ленінський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Чистик І.О.,
секретаря судового засідання - Павленко І.В.,
розглянувши в залі суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2016 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Зазначеним заочним рішенням також були задоволені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 05 травня 2017 року відкрито виконавче провадження. Згідно розрахунку Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві заборгованість відповідача по сплаті аліментів, починаючи з 19 травня 2016 року по 01 січня 2021 року складає 110 838, 70 гривень. В позовній заяві наведений розрахунок розміру неустойки, який з урахуванням вимог ст.. 196 СК України визначений в розмірі 110838,70 гривень, тобто в розмірі 100 % заборгованості. З наведених підстав просила суд задовольнити позов, стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 110 838 грн. 70 коп. Крім того, просила стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без її участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується даними поштових повідомлень. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань відповідачем до суду не подано.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23 червня 2021 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи.
Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 жовтня 2010 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 12).
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11).
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2016 року і до досягнення повноліття дитиною (а.с. 13).
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 Сімейного кодексу України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.
Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.
Згідно із ч.ч.1, 3, 4, 8 статті 71 цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Сума пені за прострочення сплати аліментів обрахована за наступною формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.»
В постанові по справі № 333/6020/16-ц (Провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %».
Судом встановлено, що відповідно до наданого Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) розрахунку згідно виконавчого листа № 553/2054/16-ц від 22 грудня 2016 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 січня 2021 року становить 110 838 грн. 70 коп. (а.с. 14-18).
Даний розрахунок складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється. Доказів протилежного суду не надано.
Судом також встановлено, що наданий до суду позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, наведений в позовній заяві, за період з 19 травня 2016 року по 1 січня 2021 року відповідає вказаним вимогам чинного законодавства та зроблений з урахуванням положень ст. 196 СК України щодо неможливості перевищення розміру пені розміру заборгованості. За таких обставин, за період з 19 травня 2016 року по 1 січня 2021 року з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 110 838,70 грн..
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справимають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, той факт, що відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась не з його вини, відповідач є працездатною особою та мав можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, тому суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 110 838,70 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
05 лютого 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Аргос» укладений договір про надання професійної правничої допомоги.
Згідно наданого акту виконаних робіт та розрахунку вартості наданої професійної правничої допомоги загальна вартість послуг за надання правової допомоги склала 5600 гривень, які згідно наданих позивачем квитанцій сплачені позивачем у встановленому порядку.
Враховуючи обсяг надання позивачу правових послуг, розмір витрат на професійну правничу допомогу, відсутність клопотань з боку відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд вважає, що стягненню з кожного з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 5 600,00 гривень.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 108,39 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 280-284ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 110 838 (сто десять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 70 коп..
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 108 (одна тисяча сто вісім) грн. 39 коп..
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 5 600 (п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яким є Полтавський апеляційний суд. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиІ. О. Чистик