Провадження № 2/643/356/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Горбунової Я.М., за участю секретаря Сургай Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та усунення перешкод у користуванні автомобілем та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила розділити спільне майно придбане в шлюбі, а саме автомобіль марки MAZDA, модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом стягнення 1/2 частини вартості майна у сумі 226 720 гривень 27 коп. з ОСОБА_2 на її користь, а право власності на автомобіль визнати за ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що 14 вересня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки MAZDA, модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за спільні кошти в сумі 8700 доларів США, сторонами було прийнято рішення, що автомобіль буде зареєстровано на чоловіка. Придбаний автомобіль потребував ремонтних робіт та капіталовкладень, які було виділено зі спільного бюджету.

11.11.2019 р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій позивач просить поділити автомобіль марки MAZDA, модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у спільній сумісній власності сторін по справі наступним чином: визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля кожному в ідеальних частках; усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_2 в користуванні їй автомобілем, шляхом встановлення наступного порядку користування ним: на наступний день після набрання законної сили рішенням суду передати ОСОБА_2 автомобіль разом із дублікатом ключів від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу в користування ОСОБА_1 на строк дванадцять місяців; першого числа місяця, що слідує після закінчення періоду користування автомобілем ОСОБА_1 , передати останньою автомобіль разом із дублікатом ключів від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу в користування ОСОБА_2 на строк один місяць; першого числа місяця, що слідує після закінчення періоду користування автомобілем ОСОБА_2 передати останнім автомобіль разом із дублікатом ключів від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу в користування ОСОБА_1 ; в подальшому користуватись автомобілем почергово, з передачею кожного першого числа місяця один одному автомобіля разом із дублікатом ключів від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію даного автомобіля на один місяць і не чинити перешкоди один одному в користуванні даним автомобілем.

Відповідачем подано зустрічну позовну заяву, яку в ході розгляду справи було уточнено, в якій просить розділити спільне майно придбане у шлюбі шляхом визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на автомобіль марки

MAZDA, модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

вартістю 305 207,66 грн, зі сплатою на користь ОСОБА_1 , з врахуванням наявного боргового зобов`язання компенсації вартості частини майна в розмірі 71 895,13 гривень. Зазначена сума коштів внесена ОСОБА_2 на депозитний рахунок.

В обґрунтування позову зазначив, що 14 вересня 2013 року між сторонами було укладено шлюб. 19 грудня 2019 року шлюб було розірвано.

На праві приватної власності ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Зазначене майно було придбано ОСОБА_1 під час шлюбу, але за власні кошти 15.08.2016 року. За час шлюбу сторонами за спільні кошти були проведені ремонтні роботи в квартирі на загальну суму 50 500 грн. Між сторонами існувала домовленість про те, що всі поліпшення здійснені в квартирі позивача залишаються ОСОБА_1 . Також під час шлюбу сторонами були придбані меблі та побутова техніка на загальну суму 46 000 грн. Сторони домовились, що всі зазначені речі залишаються у власності ОСОБА_1 .

Також під час шлюбу був придбаний автомобіль MASDA, модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . При купівлі автомобілю між сторонами була домовленість про те, що вони придбають зазначений автомобіль, відремонтують, деякий час використають і в подальшому продадуть. На придбання та ремонт автомобілю було витрачено усього 15 560 доларів США. Про всі зазначені витрати ОСОБА_1 обізнана. Під час шлюбу заробітна плата ОСОБА_1 була не великою, коштів, які заробляв ОСОБА_2 на купівлю і ремонт зазначеного автомобіля не вистачало. У звязку із чим, ним були позичені кошти в сумі еквівалентній 6000,00 доларів США у його матері - ОСОБА_3 . Кошти він позичав у матері декілька разів, після чергової позички матір попросила його написати розписку..

Під час шлюбу, і після фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 неодноразово пропонував ОСОБА_1 продати автомобіль, що належить їм на праві спільної власності, розрахуватись з боргами та розділити кошти отримані з продажу спільного майна. Але ОСОБА_1 не бажає дійти згоди щодо розділу спірного майна, відмовляється від продажу зазначеного автомобіля, пропонує залишити автомобіль в спільній власності - цей варіант розподілу його не влаштовує, бо не вирішеними залишаються низка питань стосовно ремонту, обслуговування, зберігання цього майна, і взагалі зазначене майно, як власність, він бажає продати, в зв`язку із досить вартісним утриманням спірного майна.

З метою визначення дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи, була проведена судова авто товарознавча експертиза відповідно до якої дійсна вартість спірного автомобіля становить 305 207,66 грн.

Таким чином половина вартості спірного автомобіля становить 152 603,83 грн. гривні 83 коп. Борг кожного з подружжя становить 80 708,70 грн. Таким чином на користь ОСОБА_1 належить присудження компенсації в розмірі 71 895,13 грн. з урахуванням відмови ОСОБА_1 виплачувати половину боргу, який в такому разі залишається за ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали та надали пояснення відповідно до тих обставин, які викладені у позові, заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення первісного позову, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.

Ухвалою суду від 22.07.2019 р. була задоволена заява ОСОБА_1 та в порядку забезпечення позову накладений арешт на спірний автомобіль.

Ухвалою суду від 25.11.2020 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_3 про вступ до участі по справі в якості третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14.09.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. В період перебування у шлюбі сторонами було придбано спірний автомобіль марки

MAZDA, модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зазначені обставини, визнані сторонами, в зв`язку з чим відповідно до положень ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й одним із подружжя може оспорюватися поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний обєкт.

В даному спорі режим спільного сумісного права на автомобіль не спротсовується.

Відповідно до ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. п.п.22 -25 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що

знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Відповідно до ч.4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної часткової власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ст. 364, ст. 365 ЦК України).

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдають істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Позивач не погоджується отримати компенсацію замість своєї частки, крім того, на думку суду відсутні підстави, передбачене ч.1 ст. 365 ЦК України для припинення її частки у спільному майні за зустрічним позовом, незважаючи на внесення ОСОБА_2 відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При поділі майна подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними ( ст.70 СК), якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі коли один із подружжя не вчинив передбачених ч.5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток та за відсутності підстав для припинення частки одного з подружжя за рішенням суду, суд визнає ідеальні частки подружжя і цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

При розгляді даного спору встановлено, що автомобіль є річчю неподільною, частки сторін в даному майні є рівними, тому не можуть біти незначними в розуміння ст. 365 ЦК України, а спільне користування та володіння даним майном є можливим.

З вищенаведених підстав суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню, майно подружжя підлягає поділу з визнанням за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного автомобіля за кожним в ідеальних частках.

А зустрічний позов ОСОБА_2 , враховуючи з грунтовного аналізу положень ч.4 ст. 71 та ч.1 ст. 365 ЦК України, задоволенню не підлягає.

В своєму зустрічному позові ОСОБА_2 наполягає на тому, що спірний автомобіль був збільшений у своїй вартості у зв`язку із здійсненим ремонтом і ці обставини жодним чином не спростовуються ОСОБА_2 .

Мж тим, ОСОБА_2 стверджує, що зазначені кошти надавала його мати ОСОБА_3 , в той час як ОСОБА_1 доводить суду, що кошти на ремонт автомобіля вони не займали і про наявність такого боргу, на який посилається ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_6 їй не відомо.

Допитана в судовому засіданні свідок позивача за первісним позовом ОСОБА_6 показала суду, що її дочка разом з чоловіком мали достатньо коштів на життя та ремонт автомобіля, про то, що мати ОСОБА_2 давала в борг кошти на ремонт автомобіля їй не відомо, і її дочка також дізналася про дану розписку лише в суді.

Допитані в судовому засіданні свідки відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_7 показали, що ОСОБА_2 звертався з проханням позичити грошові кошти на ремонт автомобіля. ОСОБА_3 показала, що надала в борг сину гроші у сумі 6000 доларів США, про що була видана їй відповідна розписка. Свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_2 звертався до нього приблизно у 2018 р. з проханням позичити 6 000 доларів США, але він не міг йому в цьому допомогти.

Покази даних свідків, не спростовують висновків суду, так як обставини, на які посилаються свідки не є суттєвими для вирішення питання про визначення ідеальних часток подружжя у спільному майні, і вони мали б значення лише для визначення суми компенсації в разі задоволення вимог ОСОБА_2 про виділ йому у власність автомобіля. Наявність чи відсутність боргових зобов`язань сторін перед третіми особами в даному спорі не розглядається. Сам факт того, що автомобіль набувався у спільну власність подружжя і збільшення його вартості також здійснювалося в інтересах сім`ї сторонами не оспорюється.

З цих самих підстав не спростовує висновків суду і такий письмовий доказ як розписка, видана ОСОБА_8 своїй матері ОСОБА_3 про отримання грошових коштів в борг.

У зустрічній позовні заяві ОСОБА_2 також зазначає, що після розлучення частина набутого в шлюбі спільного майна залишилася за його згодою в користуванні позивача ОСОБА_1 , але зазначене майно він не просить поділити між подружжям в порядку поділу спільного майна подружжя.

При розгляді справи суд керується положеннями ст. 13 ЦПК України і розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення порядку користування спірним автомобілем, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають так як заявлені позивачем передчасно.

Так, при наявності спору між сторонами з приводу способу та поряду поділу спільного майна, було б передчасним зробити висновок, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу користуватися спірним автомобілем лише самим фактом виявлення бажання залишити в особистому користуванні та власності автомобіль. До того ж слід зазначити, що суду не надано доказів того, що позивач зверталася до відповідача з пропозицією визначити порядок користування спірним майном до звернення в суд з даним позовом або під час судового розгляду суду і відповідач висловив свої заперечення з цього приводу незалежно від будь-якого варіанту вирішення даного спору судом.

Після вирішення по суті даного спору між сторонами, коли правовий режим власності визначений, майно залишено у спільній частковій власності сторін, не задоволені вимоги про залишення автомобіля лише у власності та особистому користуванні одного з співвласників, виникає можливість здійснення права спільної часткової власності за взаємною згодою співвласників.

Так, співвласники можуть добровільно домовитися про порядок володіння та користування майном та кожен з них відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, що відповідає приписам ч.1 та ч.2 ст. 358 та ст. 360 ЦК України.

Після набрання даним рішенням суду законної сили за відсутності взаємної згоди співвласників про порядок користування спільним майном та виконання зобов`язань щодо участі у його управлінні, утриманні та збереженні кожен з співвласників може звернутися до суду для вирішення спору.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права або свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства відповідно до положень ст. 15 ЦК України, але праву звернення за захистом повинне передвати порушення цього права, що в даному спорі судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 651 грн. 40 коп., сплачений за вимогами про поділ спільного майна, та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 5 875 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та усунення перешкод у користуванні автомобілем задовольнити частково.

Поділити автомобіль марки «MAZDA», модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 6341 від 26.12.2017 року, який перебував у спільній сумісній власності сторін по справі наступним

чином: визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля «MAZDA», модель 6, 2014 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 6341 від 26.12.2017 року, кожному в ідеальних частках.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 651 (дві тисячі шістсот п`ятдесят одна ) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 875 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Я.М. Горбунов