ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/780/20 р.
2/622/35/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Дмитренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні у залі судових засідань в смт Золочів Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій останній просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після ОСОБА_2 , як колишнього члена САТ "Івашківське", який мав право на земельну частку (пай) в розмірі 4,11 в умовних кадастрових гектарах, за рахунок нерозподілених земель, невитребуваних часток (паїв) САТ "Івашківське", земель резерву або запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 4,11 в умовних кадастрових гектар із земель колективної власності САТ «Івашківське», оскільки ОСОБА_2 працював в САТ «Івашківське», був його членом, включений до списку громадян-членів САТ «Івашківське». При цьому позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом та законом, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 . Проте при зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Тому в цей час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю.

Ухвалою судді Золочівського районного суду Харківської області від 24.09.2020 року провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні та призначено підготовчий розгляд справи за участю сторін.

01.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Золочівського селищного голови Харківської області Канівця Л.В., з підтвердженням направлення його копії іншим учасникам процесу, справу просили розглядати за відсутності представника.

07.10.2020 до суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи №328/2019 заведеної після ОСОБА_2

22.10.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 з підтвердженням направлення його копії іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 26.01.2021 підготовчий розгляд закрито та розгляд справи призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чернишова О.Ю. не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву з проханням справу розглядати без участі представника позивача та участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представником позивача адвокатом Чернишовою О.Ю. до суду надано відповідь на відзив та додаткові пояснення, в яких зазначила, що за життя ОСОБА_2 бажав отримати сертифікат на земельну частку (пай) із числа земель САТ «Івашківське», оскільки на момент розпаювання земель був його членом, був включений в список громадян-членів, звертався за юридичною допомогою з приводу цього питання, та, не встигнувши в суді оформити свої законні права, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 в установленому законом порядку. Спадкова маса після смерті ОСОБА_2 складається також і з права на земельну частку (пай), а отже строк позовної давності не пропущено, оскільки спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився.

01.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Золочівського селищного голови Канівця Л.В., в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки навіть за умови членства ОСОБА_2 в САТ «Івашківське» та включення його до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, він не мав права на земельну частку (пай), і відповідно таке право не може бути визнане за його спадкоємцем. Крім цього, позовні вимоги у даній справі не можуть бути задоволено через сплив строку позовної давності, адже з моменту паювання земель САТ «Івашківське» до смерті ОСОБА_2 минуло 23 роки.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-00-000813 від 11.02.1997, виданого Сільськогосподарському акціонерному товариству «Івашківське», зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 11, відповідно до рішення Золочівської районної ради народних депутатів від 13 серпня 1996 року № 343 сільськогосподарському акціонерному товариству «Івашківське» передано у колективну власність 3134,79 гектарів землі в межах згідно з планом.

У додатку 1 до Державного акту списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства зазначений ОСОБА_2 за №114 (а.с.77-80).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 , дата заповнення 13.11.1968 року, він 10.01.1978 року прийнятий на роботу слюсарем 1 відділу «Івашківська птахофабрика». 27.05.1996 року звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.82)

Згідно архівної довідки Золочівського селищного голови Канівця Л.В. №02-20/3459 від 18.08.2020, в архівному фонді «Івашківська птахофабрика» в книгах наказів директора з особового складу Івашківської птахофабрики за 1978 рік та Птахорадгоспу «Івашківський» за 1996 рік значиться ОСОБА_2 з 10 січня 1978 року (наказ №4-к від 10 січня 1978 року) по 27 травня 1996 року (наказ №45-к від 27 травня 1996 року) (а.с.81-83, 84).

Відповідно до листа Золочівської РДА Харківської області від 20.12.2018 Державний акт на право колективної власності САТ «Івашківське» серія ХР-13-00-000813 видано 11.02.1997 року. ОСОБА_2 включений до списку осіб, який додається до державного акту на право колективної власності САТ «Івашківське». Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 не виготовлявся та не видавався, в книзі реєстрації сертифікатів реєстрація відсутня.

Розпорядженням голови Золочівської районної державної адміністрації від 28.03.1996 №141 розглянувши заяву директора птахорадгоспу «Івашківський» Бондаренка В.Ф. та керуючись Законом України «Про господарські товариства» зареєстровано Статут акціонерного товариства «Івашківське», затверджений загальними зборами (а.с.56).

Згідно п. 1.5. Статута засновниками товариства являються громадяни України- члени трудового колективу, які прийняли участь в приватизації державногосільськогосподарського підприємства птахофабрики «Івашківська». Засновники товариства мають права та несуть обов`язки передбачені Засновницьким договором та дійсним Статутом.

Відповідно до п. 7.4. Статуту засновники товариства в разі виходу з нього можуть отримати свою долю землі в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають засновники, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в товаристві та залишаються його членами згідно списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 68 років в с. Одноробівка Золочівського району Харківської області помер ОСОБА_2 , про що 29 липня 2019 року Виконавчим комітетом Золочівської селищної ради Харківської області складено актовий запис №13 відповідне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.49).

Із копії спадкової справи №328/2019, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 24.09.2020 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, вбачається, що 13.09.2019 до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Того ж дня надійшли заяви про відмову від спадщини від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В матеріалах спадкової справи наявний заповіт ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_1 , що підтверджується також інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів від 25.09.2020 №№61828788, 61828791 (а.с.106, 107, 108-123).

Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися.

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З огляду на те, що заповітом не було охоплено право на земельну частку (пай) суд вважає, що в даному випадку має місце спадкування за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( стаття 1261 ЦК України).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2020 №1483/02-31, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності САТ «Івашківське» після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки правовстановлюючі документи на вказане майно у спадкоємця відсутні (а.с.95).

При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", Земельного кодексу України, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року № 720/95, Закону України "Про нотаріат", Наказом Мін`юсту України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 № 296/5.

У ч.1 ст.55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст.10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди.

Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань.

Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства.

Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Стаття 3 цього ж закону, перелічує підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв).

Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Стаття 5 цього ж Закону встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Стаття 19 Земельного Кодексу України перелічує категорії земель.

1. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Стаття 12 Земельного кодексу України перелічує повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин

Так до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 25 того ж кодексу передбачає, приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій

1. При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

2. Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

3. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно.

4. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд).

5. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

6. Громадянам України із числа депортованих осіб, які поселилися в сільській місцевості, державою забезпечується безкоштовна передача у власність землі сільськогосподарського призначення в розмірі земельного паю, визначеного для цієї місцевості, за рахунок земель запасу та резервного фонду в разі їх наявності.

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Умовою отримання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності є членство особи у відповідному сільськогосподарському підприємстві на момент передачі землі в колективну власність, яке є підставою для включення особи до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства.

Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акту формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.

У спірних правовідносинах основою набуття статусу члена й виникнення відповідних права, пов`язаних з членством у колективному підприємстві, є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до складу членів колективного сільськогосподарського підприємства та його трудова участь у діяльності цієї організації.

За таких обставин суд доходить висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 до розпаювання земель колективної власності САТ «Івашківське» залишився його членом відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та на момент передачі землі у колективну власність у 1997 році та видачі державного акту на право колективної власності на землю Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-00-000813 від 11.02.1997 року, виданого Радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 11, внесений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, в зв`язку з чим набув право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 4,11 умовних кадастрових гектарів з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.93 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 за законом, звернувшись в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, та відповідно успадкував право на земельну частку (пай), яке за життя мав його батько, проте яке не було оформлено сертифікатом про право на земельну частку (пай). Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадкуванні вказаного права на земельну частку (пай) судом не встановлено.

Той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 , маючи право на земельну частку (пай), не встиг отримати відповідний правовстановлюючий документ на дане майно, не є перешкодою для переходу даного права до спадкоємця ОСОБА_1 , оскільки положення ЦК України обумовлюють, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття, а отже строк позовної давності до цих правовідносин не може бути застосовано.

Враховуючи, що в даний час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка ОСОБА_1 , відповідно до положень ст. ст. 12, 19, 25 Земельного кодексу України, ст. ст.5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст.ст. 12, 13, 76, 81, 209, 211, 247, 258, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай), задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності САТ "Івашківське" розміром 4,11 умовних кадастрових гектарів із земель запасу або резерву сільськогосподарського призначення комунальної власності Золочівської селищної ради, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано..

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Золочівська селищна рада Харківської області, , адреса: Харківська область, смтЗолочів, вул. Центральна, 13А.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2021.

Суддя О. В.Чернова