ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/758/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Садік Н. Д.,

з участю: відповідачки ОСОБА_1

і її представника ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/12412/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року (суддя Стефанишин С. Л., повне судове рішення складено 13 березня 2021 року) у справі за позовом Кредитної спілки «Спільна справа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2020 року Кредитна спілка «Спільна справа», звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначала, що відповідно до укладеного 30 травня 2019 року договору № 80-05/19І ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 21300 грн зі сплатою 54% річних за користування кредитними коштами строком на 24 місяці. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30 травня 2019 року з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були укладені договори поруки № 80-05/19І А та № 80-05/19І Б відповідно. ОСОБА_1 лише частково виконала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 02 березня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 51073,45 грн, з яких: 19411 грн тіло кредиту, 12278,85 грн проценти, 9678,10 грн відповідальність, 9705,50 грн неустойка (штраф).

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь КС «Спільна справа» у солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 46220,70 грн, з ОСОБА_1 і ОСОБА_5 - 46220,70 грн. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 19411 грн. Посилається на незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не мав підстав задовольняти позовну вимогу про стягнення 9678,10 грн, нарахованих як відповідальність за статтею 625 ЦК України, оскільки така вимога не заявлялась при поданні первісного позову. Строк дії договору не закінчився і правових підстав для повернення кредиту не було. Суд проігнорував норми чинного законодавства, відповідно до яких громадяни звільняються від сплати штрафу у період дії карантину. ОСОБА_5 жодного разу не був повідомлений про розгляд справи, а в ОСОБА_4 , яка була присутня у судовому засіданні, не відбиралися пояснення. Суд допустив надмірний формалізм при розгляді справи.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і її представник апеляційну скаргу підтримали. Представник позивача визнала її необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 30 травня 2019 року між Кредитною спілкою «Спільна справа» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 80-05/19І, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 21300 грн зі сплатою 54% річних за користування кредитними коштами на строк 24 місяці.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 30 травня були укладені договором поруки № 80-05/19І А з ОСОБА_4 і № 80-05/19І Б з ОСОБА_5 .

Відповідно до видаткового чеку від 30.05.2019 № 0002 ОСОБА_1 отримала суму кредиту у розмірі 21300 грн.

Згідно з листами-попередженнями № 1 від 10.02.2020 та № 38 від 17.03.2020 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були повідомлені про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором № 80-25/19І від 30.05.2019 та необхідність її сплати.

За розрахунком позивача станом на 02 березня 2021 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 51073,45 грн, з яких: 19411 грн тіло кредиту, 12278,85 грн плата за користування кредитними коштами, 9678,10 грн відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (30% річних на суму залишку за кредитом), 9705,50 грн штраф.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з факту невиконання відповідачами зобов`язань за договорами і наявність у позивача права вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій. З урахуванням матеріального стану ОСОБА_1 на підставі частини 3 статті 551 ЦК України зменшено розмір штрафу до 4852,75 грн.

Проте такий висновок суду не у повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Установлено, що у пункті 1.3. кредитного договору № 80-05/191 від 30 травня 2019 року зазначено, що кредит надається строком на 24 місяці і діє з 30 травня 2019 року до 30 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 4.2. цього договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною кредитного договору.

Згідно з Графіком розрахунків останній платіж за договором має бути внесений у травні 2021 року.

Отже, апеляційний суд вважає, що кредит був наданий ОСОБА_1 строком на 24 місяці до 30 травня 2021 року.

За змістом п.п. 4 пункту 3.1.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Пунктом 2.4. кредитного договору визначено, якщо кредитодавць отримує право вимагати дострокового повернення споживчого кредиту, то зобов`язаний у письмовій формі повідомити позичальника про затримку сплати частини кредиту та/або процентів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються позичальником протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

У матеріалах справи відсутні відомості про вручення ОСОБА_1 листа-попередження № 15 від 10 січня 2020 року про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором до 29 лютого 2020 року.

Отримання такого листа відповідачка заперечила у засіданні апеляційного суду.

Представник позивача пояснила, що лист з вимогою про дострокове повернення кредиту позичальникові не надсилався.

Частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про затримку сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

Оскільки вимогу про повернення споживчого кредиту ОСОБА_1 не отримувала, апеляційний суд вважає, що у позивача не виникло право вимагати достроково повернення кредиту.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 638/13683/15-ц (постанова від 26 травня 2020 року).

Заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що строк повернення усього кредиту на час ухвалення рішення не настав.

Отже, Кредитна спілка «Спільна справа» вправі вимагати лише стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У пункті 4.1. кредитного договору сторони визначили, що проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 8.1. - 8.3. кредитного договору за порушення умов договору сторони несуть цивільно-правову відповідальність, зокрема стягнення неустойки (стаття 549 ЦК України) та у вигляді додаткових процентів річних за неналежне виконання грошового зобов`язання (частина 2 статті 625 ЦК України). При створенні позичальником заборгованості за цим договором, яка склалася внаслідок неналежної сплати тіла кредиту та/або процентів за користування кредитом, без поважних причин, про що кредитор не був повідомлений у письмовому вигляді за 5 робочих днів до моменту розрахунку, позичальник несе відповідальність у вигляді додаткових 30% річних на суму залишку кредиту до закінчення строку дії договору. У випадку порушення позичальником вимог п.п. 3.2.2. договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10% від суми залишку тіла кредиту за кожен випадок порушення Графіка розрахунків, але сукупна сума штрафу не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за цим договором.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1 статті 554 ЦК України).

За змістом договорів поруки № 80-05/19І А, укладеного з ОСОБА_4 , і № 80-05/19І Б, укладеного з ОСОБА_5 , у разі порушення позичальником зобов`язання за кредитним договором № 80-05/19І від 30 травня 2019 року позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з розрахунком позивача станом на 02 березня 2021 року прострочена заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 33659,54 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 16738 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 12278,85 грн, заборгованість за процентами, нарахованими як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, у сумі 4642,69 грн.

Зазначена заборгованість підлягає стягненню з позичальника солідарно з кожним із поручителів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про не заявлення позивачем у позовній заяві вимоги про стягнення процентів, нарахованих як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України у передбаченому договором розмірі 30% річних на суму залишку кредиту, оскільки із змісту позовних вимог і розрахунку заборгованості убачається, що така вимога заявлялась (відповідальність за пунктом 8.2. кредитного договору).

Щодо вимоги про стягнення штрафу у сумі 9705,50 грн, нарахованого за порушення позичальником вимог п.п. 3.2.2. договору, то задоволенню вона не підлягають з таких підстав. Відповідно заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у цій частині

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Оскільки прострочення ОСОБА_1 за кредитним договором виникло у тому числі у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, за що позивачем був нарахований штраф згідно з пунктом 8.3. кредитного договору, вона звільняється від обов`язку сплати цього штрафу на користь кредитодавця.

На підставі частини 1 і 10 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (65,9%) стягненню з відповідачів підлягають витрати позивача по оплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 1385,22 грн, а з кредитної спілки - за подання апеляційної скарги у сумі 973,03 грн. Тому різниця судового збору у сумі 412,19 грн підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, по 137,40 грн з кожного.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з кожним із поручителів ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) і ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Кредитної спілки «Спільна справа» (місцезнаходження вулиця Подільська, 85, м. Хмельницький, ІК ) заборгованість за кредитним договором у сумі 33659,54 грн (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять грн 54 коп.), у тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 16738 грн (шістнадцять тисяч сімсот тридцять вісім грн), заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 12278,85 грн (дванадцять тисяч двісті сімдесят вісім грн 85 коп.), заборгованість за процентами, нарахованими як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, у сумі 4642,69 грн (чотири тисячі шістсот сорок дві грн 69 коп.).

У решті позову відмовити.

Стягнути з відповідачів на користь Кредитної спілки «Спільна справа» різницю судового збору у сумі 412,19 грн (чотириста дванадцять грн 19 коп. (по 137,40 грн)).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта