ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м. Чернівці

справа № 726/938/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Вовкун Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_3

за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року за нововиявленими обставинами, головуючий у першій інстанції Байцар Л.В.

встановив:

ОСОБА_1 у травні 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Справа №726/938/18 Головуючий у 1 інстанції Байцар Л.В.

Провадження №88-ц/822/1/21 Доповідач Половінкіна Н.Ю

Зазнчала, що 23 грудня 2017 року о 09 год 30 хв на перехресті вул. Енергетичної та вул. Я. Мудрого м.Чернівці ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen New Beetle», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустила виїзд на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдання тілесних ушкоджень пасажиру ОСОБА_1 .

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 20 квітня 2018 року у адміністративній справі № 726/417/18, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, а справу закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до звіту приватного підприємця ОСОБА_6 від 05 січня 2018 року № 2017-1070 складає 208 536 грн. 47 коп., що більше ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження 52 668 грн. 25 коп.

Вказувала, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, заподіяно майнової шкоди в сумі 58 409 грн. 32 коп., яка складається з ринкової вартості автомобіля на суму 52 668,25 грн., оплати за звіт про оцінку автомобіля на суму 1 500 грн., придбання ліків та оплати медичних процедур на суму 4 241 грн. 07 коп.

Посилалася на те, що невикористання свого автомобіля в робочих питаннях тривалий час вкрай негативно відобразилось на заробітках, які значно зменшились, що призвело не тільки до різкого зниження рівня життя в родині, а й до значного приниження авторитету в сім`ї, на роботі та за місцем проживання в цілому.

Просила стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію завданої матеріальної шкоди в сумі 58409 грн. 32 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн.

ОСОБА_1 змінила позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію завданої матеріальної шкоди в сумі 29839 грн. 47 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Посилалася на те, що Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачена страхова сума в розмірі 28569 грн. 85 коп.

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 29 839 грн. 47 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівців від 11 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 29 839 грн. 47 коп., моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 11 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 .

Скасовано заходи забезпечення позову, які було вжито ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 травня 2018 року, у вигляді арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернулася до суду з заявою про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Посилалася на те, що під час дорожньо-транспортної пригоди та досудового розслідування справи за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України винуватцем ОСОБА_3 не було надано жодного документа, який би підтвердив страхове забезпечення страховим сертифікатом «Зелена карта» та/або іншим документом автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер Республіки Болгарія НОМЕР_1 , яким вона керувала.

Згодом, до Садгірського районного суду м. Чернівці було надано заповнений бланк страхового сертифікату «Зелена карта» Болгарської страхової компанії «ЛЕВ ИНС» серії НОМЕР_4 як доказ належного страхування автомобіля, який був єдиним обґрунтуванням скасування рішення суду першої інстанції.

За повідомленням Моторного (транспортного) страхового бюро України від 29 серпня 2019 року № 27705 встановлено, що станом на 23 грудня 2017 року (на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди) автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер Республіки Болгарія НОМЕР_1 , не був забезпечений страховим сертифікатом «Зелена карта».

Згідно з інформацією Болгарської страхової компанії «ЛЕВ ИНС» страховим полісом «Зелена карта» цієї страхової компанії Республіки Болгарія серії НОМЕР_4 був забезпечений зовсім інший автомобіль, а не автомобіль, яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керувала ОСОБА_3 , справжній строк дії цього поліса був у період з 31 грудня 2015 до 12 січня 2016 року.

Також ОСОБА_1 вказувала в на те, що ОСОБА_3 з метою введення суду в оману, уникнення цивільної відповідальності за заподіяні наслідки в результаті вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, організувала підроблення офіційного документа.

Судом не встановлено відповідність наданого страхового полісу «Зелена карта» дійсному страховому забезпеченню автомобіля, яким керувала в момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 .

Крім того, зазначала, що вказані обставини під час розгляду справи у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції їй відомі не були.

Вважала вказані обставини нововиявленими, такими, що мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі.

Просила переглянути постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року за нововиявленими обставинами, скасувати вказане судове рішення та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 07 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 726/938/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відмовлено. Постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року залишено в силі.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 07 листопада 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Встановлено, що 23 грудня 2017 року о 09 год 30 хв на перехресті вул. Енергетичної та вул. Я. Мудрого м.Чернівці ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen New Beetle», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустила виїзд на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 як пасажиру автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 20 квітня 2018 року у адміністративній справі № 726/417/18, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, а справу закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі свідоцтвом № НОМЕР_5 про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Відповідно звіту приватного підприємця ОСОБА_6 від 05 січня 2018 року № 2017-1070 про оцінку автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 , ринкова вартість автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 52 668, 25 грн., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди складає 208 536,74 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 52 668, 25 грн.

Згідно із листками непрацездатності серії АГЩ №441493 та серії АГФ № 125190, довідкою Комунальної медичної установи Міська лікарня №4 за вих.№ 153 від 28 лютого 2018 року, ОСОБА_1 звернулась за наданням медичної допомоги до лікарів і знаходилась на амбулаторному лікуванні в Обласній комунальній установі «Лікарня швидкої медичної допомоги» в м. Чернівці в період з 23 грудня 2017 до 25 грудня 2017 року та в Комунальній медичній установі Чернівецька міська лікарня № 4 в період з 26 грудня 2017 до 19 січня 2018 року з діагнозом забійна рана скроневої ділянки зліва, закритий перелом спинки носа, струс головного мозку.

З приєднаних фіскальних чеків та квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 за власний кошт придбавала ліки та інші медичні препарати, оплачувала медичні процедури на загальну суму 4 241,07 грн.

Відповідно до страхового сертифіката «Зелена карта» серії АА 770911, строк дії з 05 грудня 2017 року до 04 березня 2018 року, відповідальність власника транспортного засобу марки «Volkswagen New Beetle», державний номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , застрахована.

Згідно з інформаційним листом Моторного (транспортного) страхового бюро України за вих. № 9-09/35495 від 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 19 вересня 2018 року здійснена виплата відшкодування у розмірі 28 569,85 грн.

На підстав частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Як вбачається із матеріалів справи, в судовому засіданні суду першої інстанції представником ОСОБА_4 надано як доказ страхування ОСОБА_3 цивільно-правової відповідальності страховий сертифікат «Зелена карта» серії АА 770911, строком дії з 05 грудня 2017 року по 04 березня 2018 року.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно з електронним запитом на офіційному сайті Моторного (транспортно) страхового бюро України вказана зелена карта не знайдена, в переліку компаній-кореспондентів іноземних страховиків страхова компанія «ЛЕВ ИНС» не облікована, що ставить під сумнів достовірність та справжність карти.

Скасовуючи рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2019 року та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що такий страховий сертифікат є дійсним документом, який підтверджує, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 вказувала на те, що страховий сертифікат «Зелена картка» серії АА 77091 є підробленим, з посиланням на повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України від 29 серпня 2019 року та інформацію, надану Болгарською страховою компанію «ЛЕВ ИНС».

Зокрема, відповідно до повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України від 29 серпня 2019 року № 27705 станом на 23 грудня 2017 року (на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди) автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер Республіки Болгарія НОМЕР_1 не був забезпечений страховим сертифікатом «Зелена карта».

А згідно з інформацією Болгарської страхової компанії «ЛЕВ ИНС» страховим сертифікатом «Зелена карта» цієї страхової компанії Республіки Болгарія серії НОМЕР_4 був забезпечений зовсім інший автомобіль, а не автомобіль, яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керувала ОСОБА_3 , справжній строк дії цього поліса був у період з 31 грудня 2015 до 12 січня 2016 року.

Нововиявленою обставиною, як юридичним фактом, який має істотне значення для розгляду справи, але не був і не міг бути відомий ОСОБА_1 на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, на яку посилається заявник у заяві про перегляд рішення, є саме обставина недійсності страхового сертифіката «Зелена карта», яка існувала на час розгляду справи та ухвалення судом рішення, а не власне самі документи, якими встановлено обставину недійсності такого страхового сертифіката.

З огляду на наведене є правові підстави для задоволення заяви про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року, оскільки обставина, на яку заявник посилається, існувала на час розгляду справи та ухвалення судового рішення апеляційним судом, проте про дану обставину заявнику не було і не могло бути відомо до моменту отримання документального підтвердження від Моторного (транспортного) страхового бюро України та Болгарської страхової компанії «ЛЕВ ИНС».

Пункт 2 частини третьої статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

За таких обставин постанова Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просила рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 11 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що її цивільно-правова відповідальність була застрахована полісом «Зелена карта» серії АА №770911, який станом на 23 грудня 2017 року був діючим, тому відповідачем в межах страхового ліміту в розмірі 100000 грн. за шкоду, заподіяну майну потерпілого та 200000 грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого є страховик Моторне (транспортне) страхове бюро України, на неї може бути покладена відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, обсяг відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Також посилається на те, що Моторним (транспортним) страховим бюро України підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 витрати, пов`язані з лікуванням, та моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати.

Висновки суду першої інстанції про те, що «Зелена карта» серії АА №770911 на момент дорожньо-транспортної пригоди не діюча, оскільки не знайдена на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, є припущенням.

Вважає, що звіт приватного підприємця ОСОБА_6 від 05 січня 2018 року № 2017-1070 про оцінку автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 не є належним доказом, оскільки такий не було виконано судовим експертом, відомості про пошкодження не відповідають дійсності, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу встановлена з порушенням п.7.17 розділу УП Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 29 839 грн. 47 коп., моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що страхова виплата, здійснена Моторним (транспортним) страховим бюро України, є недостатньо для повного відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, тоve різниця має бути сплачена винуватцем дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 .

Водночас суд першої інстанції вважав, що доданий до матеріалів справи страховий поліс «Зелена карта» серії АА 770911, строком дії з 05 грудня 2017 року до 04 березня 2018 року, належним доказом факту страхування відповідальності відповідача, з огляду на те що згідно з електронним запитом на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України вказана діюча зелена карта не знайдена і в переліку компаній-кореспондентів іноземних страховиків страхова компанія «ЛЕВ ИНС» не облікована.

При визначені розміру моральної шкоди суд першої інстанції врахував завдані ОСОБА_1 тілесні ушкодження, принцип розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підставі частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частині залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, законодавець пов`язує покладення відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, з наявністю вини заподіювача.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Згідно із статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - Моторне (транспортне) страхове бюро України) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15 (провадження № 14-176цс18) зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин до страхувальника можна пред`явити вимогу про відшкодування майнової шкоди лише після сплати страховиком суми страхового відшкодування, передбаченої договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, або у разі відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

Водночас відповідальність з виплати завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у винної особи настає у разі правомірної відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком, наявності різниці між завданою майновою шкодою та сумою страхового відшкодування, встановленої полісом страхування.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Доводи ОСОБА_3 про те, що цивільно-правова відповідальність була застрахована полісом «Зелена карта» серії АА №770911, який станом на 23 грудня 2017 року був діючим, спростовуються повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України від 29 серпня 2019 року № 27705 станом на 23 грудня 2017 року (на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди) автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер Республіки Болгарія НОМЕР_1 не був забезпечений страховим сертифікатом «Зелена карта».

Також згідно з інформацією Болгарської страхової компанії «ЛЕВ ИНС» страховим сертифікатом «Зелена карта» цієї страхової компанії Республіки Болгарія серії НОМЕР_4 був забезпечений зовсім інший автомобіль, а не автомобіль, яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керувала ОСОБА_3 , справжній строк дії цього поліса був у період з 31 грудня 2015 до 12 січня 2016 року.

З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час настання страхового випадку не була застрахована, Моторним (транспортним) страховим бюро України 19 вересня 2018 року здійснено виплату ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 28 569,85 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди в сумі 58409,32 грн. та виплаченим ОСОБА_1 страховим відшкодуванням Моторним (транспортним) страховим бюро України в сумі 28 569, 85 грн. із заподіювача шкоди ОСОБА_3 в сумі 29839,47 грн. та моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що звіт приватного підприємця ОСОБА_6 від 05 січня 2018 року № 2017-1070 про оцінку автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 не є належним доказом, оскільки такий не було виконано судовим експертом, відомості про пошкодження не відповідають дійсності, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу встановлена з порушенням п.7.17 розділу УП Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Встановлено, що звіт про оцінку автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 від 05 січня 2018 року № 2017-1070 здійснено приватним підприємцем ОСОБА_6 , який є суб`єктом оціночної діяльності (свідоцтво №717/15 Фонду державного майна України від 23 вересня 2016 року, дійсно до 23 вересня 2019 року), за фахом інженера по експлуатації автотранспортної, бронетанкової техніки та автомобілів, має кваліфікацію оцінювача колісних транспортних засобів (свідоцтво фонду держанвого майна України про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №358 від 28 лютого 2002 року), кваліфікацію аварійного комісара (кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара №АК-ПК-ТЗ №2874 від 14 липня 2016 року, дійсне до 14 липня 2019 року.

Оцінювачем ОСОБА_6 було вказано перелік нормативно-законодавчих актів, які були використані при виконанні звітів, зокрема, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні», Методику товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів (в редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 липня 2009 року №1335/5/1159.

Згідно із ч.2 ст.30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Ураховуючи наведене, розмір відшкодування залежить від встановлення обставин фізичного знищення транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним

комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Так, як роз`яснено в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та вартість його відновлювального ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту.

Відповідно до звіту від 05 січня 2018 року № 2017-1070 про оцінку автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 , ринкова вартість автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 52 668, 25 грн., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля після ДТП складає 208 536,74 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 52 668, 25 грн.

У такому разі витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт вважається економічно необґрунтованим.

За таких обставин транспортний засіб «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 вважається фізично знищеним.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».

Згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

ОСОБА_3 , заперечуючи проти висновків, викладених у звіті приватного підприємця ОСОБА_6 про оцінку автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 від 05 січня 2018 року № 2017-1070 не надано суду доказів на спростування цих висновків.

У матеріалах справи відсутні докази необґрунтованості чи суперечності звіту приватного підприємця ОСОБА_6 про оцінку автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_3 від 05 січня 2018 року № 2017-1070, викладених у ньому обставин. іншого розміру матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок дорожно-транспортної пригоди, ніж визначеного у звіті, не наведено. При цьому, клопотання про призначення відповідної експертизи ОСОБА_3 заявлено не було.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази не звернення ОСОБА_1 до Моторним (транспортним) страховим бюро України з заявою про відшкодування витрат з урахуванням витрат на лікування та моральної шкоди.

З огляд на наведене рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2019 року без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

постановила:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2019 року скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 17 лютого 2021 року.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Кулянда М.І.

Одинак О.О.