Справа № 509/968/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника відповідачів - ОСОБА_1 ,

представника Міноборони - Єрмакова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до філії "Південна" Концерну "Віськторгсервіс", Концерну "Віськторгсервіс", Міністерство оборони України, третя особа - Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, про визнання права власності за набувальною давністю на житлове приміщення, за зустрічним позовом філії "Південна" Концерну "Віськторгсервіс" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивачка за первісним позовом звернулася до суду з зазначеним вище позовом до відповідача, який потім уточнила, і зазначила, що згідно рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області № 503 від 16.10.1986 р., готель, розташований на території бази відпочинку «Юбилейная» в районі с. Іллічівка було зареєстровано як гуртожиток № 1 для робітників та службовців військової частини № НОМЕР_1 . В 1987 році, їй як працюючій в пансіонаті сімейного відпочинку «Ювілейний» на посаді медсестри, було надано у користування кімнату № НОМЕР_2 на території б/в «Ювілейний». 05 жовтня 1988 року вона зареєструвалася за вказаною вище адресою. 27 січня 1992 року їй було видано посвідчення № 3 на право зайняття у гуртожитку жилої площі, а саме на вказану вище кімнату. З моменту заселення у кімнату і до теперішнього часу вона відкрито та безперервно користується вказаним житловим приміщенням, підтримує його в належному стані, сплачує всі комунальні та інші платежі. Рішенням виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 83 від 30.05.2003 р., оздоровчому комплексу «Ювілейний» присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 16 від 30.01.2009 р. об`єктам оздоровчому комплексу «Ювілейний» присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день вона виявила бажання оформити право власності на вказане вище нерухоме майно. Для цього вона неодноразово зверталась до відповідача з відповідними заявами. Але відповідач надавав їй відповідь про те, що він не має повноважень правовстановлюючі документи. Крім того, вона також зверталась до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, і там їй порекомендували звернутись до суду для вирішення цього питання.

З наведених підстав позивачка за первісним позовом просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житлове приміщення, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , житлове приміщення № 12.

У листопаді 2019 року Концерн «Військторгсервіс», в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в якому зазначив, що згідно рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області від 16.10.1986 р. № 503 «Про реєстрацію готелю на 24 кімнати в/ч НОМЕР_1 в районі с. Іллічівське», вирішено зареєструвати готель розташований на території бази відпочинку «Ювілейна» в районі с. Іллічівське, житловою площею 400 кв.м., будівлю каналізовану з опаленням, з гарячим та холодним водозабезпеченням, кухнею загального користування, в якості гуртожитку № 1 робітників та службовців в/ч НОМЕР_1 . Відповідно до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 11.07.2003 р. № 459 за Державним підприємством Міністерства оборони України визнано право власності на будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний», що знаходяться у АДРЕСА_1 . На підставі вказаного розпорядження, 14.07.2003 р. Молодіжненською сільською радою видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» (37 будівель та споруд), згідно якого право власності на нежитлові будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» визнано за державним підприємством Міністерства оборони України. Згідно наказу Міністра оборони України від 05.04.2007 р. № 125 «Про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», відбулась реорганізація ДП МОУ «Управління торгівлі Південного оперативного командування» шляхом приєднання до Концерну «Військторгсервіс» та визнання його правонаступником усіх майнових прав та обов`язків державного підприємства. Крім цього, позивач за зустрічним позовом зазначив, що позивачці ОСОБА_2 на підставі Посвідчення № 3 від 27.01.1992 р., виданого військовою частиною НОМЕР_1 , надано право займання в гуртожитку житлової площі як працівнику пансіонату сімейного відпочинку «Ювілейний» і вона не є працівником бази відпочинку «Ювілейна» та взагалі працівником будь-якої установи Міністерства оборони України. Вона безпідставно, на безоплатній основі використовує вказане державне майно та відмовляється звільнити його у добровільному порядку. При цьому, їй не видавався ордер на вселення у кімнату гуртожитку та з нею не укладався жодний договір найму. Вона зверталась до філії «Одеське управління військової торгівлі» з питань здійснення приватизації кімнати № 12 будівлі гуртожитку і їй було повідомлено, що філія не наділена повноваженнями щодо здійснення приватизації державного майна та надання для цього відповідних документів.

З наведених підстав позивач за зустрічним позовом просить суд виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з приміщення № 12 будівлі гуртожитку бази відпочинку «Ювілейна» за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, якою свій позов підтримала і просила про розгляд справи у її відсутність та при цьому зустрічний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Представник позивача за зустрічним позовом у судове засідання з`явився, заперечував проти первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов.

Представник Молодіжненської с/р у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник МОУ у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; …

Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України: власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова), відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно до п. 11 Постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до п. 12 Постанови, ураховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК.

Відповідно до п. 13 Постанови, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Відповідно до п. 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області № 503 від 16.10.1986 р., готель, розташований на території бази відпочинку «Юбилейная» в районі с. Іллічівка, житловою площею 400 кв.м., будівлю каналізовану з опаленням, з гарячим та холодним водозабезпеченням, кухнею загального користування було зареєстровано як гуртожиток № 1 для робітників та службовців військової частини № НОМЕР_1 .

В 1987 році ОСОБА_2 як працюючій в пансіонаті сімейного відпочинку «Ювілейний» на посаді медсестри, було надано у користування кімнату АДРЕСА_2 , житлове приміщення № 12 ).

05 жовтня 1988 року вона зареєструвалася за вказаною вище адресою, що підтверджується відміткою у її паспорті та довідкою Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

21 травня 2005 року за вказаною вище адресою зареєстрований ОСОБА_3 .

27 січня 1992 року їй було видано посвідчення № 3 на право зайняття у гуртожитку жилої площі, а саме вказаного вище житлового приміщення № 12.

З моменту заселення у зазначене приміщення і до теперішнього часу вона відкрито та безперервно користується вказаним житловим приміщенням, підтримує його в належному стані, що підтверджується актом депутата Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 26.06.2018 р.

Також вона сплачує комунальні платежі (квартплату), що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями.

Згідно рішення виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 83 від 30.05.2003 р., оздоровчому комплексу «Ювілейний» присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 16 від 30.01.2009 р. об`єктам оздоровчому комплексу «Ювілейний» присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта на зазначене житлове приміщення АДРЕСА_2 , загальна площа 32,4 кв.м., житлова площа 16,7 кв.м.

У 2016 та 2018 роках ОСОБА_2 зверталась із письмовою заявою до філії «Одеське управління військової торгівлі» з питань здійснення приватизації кімнати № 12 будівлі гуртожитку і їй було повідомлено, що філія не наділена повноваженнями щодо здійснення приватизації державного майна та надання для цього відповідних документів.

Відповідно до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 11.07.2003 р. № 459 за Державним підприємством Міністерства оборони України визнано право власності на будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний», що знаходяться у АДРЕСА_1 .

Відповідно до додатку до зазначеного вище розпорядження Овідіопольської РДА від 11.07.2003 р. № 459, визначено перелік будівель та споруд оздоровчого комплексу «Ювілейний», на які визнаються право власності за Державним підприємством Міністерства оборони України:

1)літ. «А» - Адмінбудинок.

2)літ. «Б» - Лікувально-оздоровчий корпус.

3)літ. «В» - Будинок госпприміщень.

4)літ. «Д» - Склад ПММ.

5)літ. «Є» - Котельна.

6)літ. «Ж» - Туалет.

7)літ. «З» - Будинок для відпочинку.

8)літ. «І» - Будинок для відпочинку.

9)літ. «К» - Будинок для відпочинку.

10)літ. «Л» - Будинок для відпочинку.

11)літ. «М» - Будинок для відпочинку.

12)літ. «Н» - Будинок для відпочинку.

13)літ. «О» - Будинок для відпочинку.

14)літ. «П» - Будинок для відпочинку.

15)літ. «Р» - Будинок для відпочинку.

16)літ. «С» - Будинок для відпочинку.

17)літ. «Т» - Будинок для відпочинку.

18)літ. «У» - Будинок для відпочинку.

19)літ. «Ф» - Електрощитові.

20)літ. «Х» - Котедж для відпочинку.

21)літ. «Ч» - Прохідна.

22)літ. «Ш» - Баня.

23)літ. «Щ» - Туалет.

24)літ. «Е» - Умивальник.

25)літ. «Ю» - Кафе.

26)літ. «Я» - Медпункт.

27)літ. «Б?» - Ангар.

28)літ. «В?» - Будинок для відпочинку.

29)літ. «Г?» - Будинок для відпочинку.

30)літ. «Д?» - Будинок для відпочинку.

31)літ. «Є?» - Будинок для відпочинку.

32)літ. «Ж?» - Будинок для відпочинку.

33)літ. «З?» - Будинок для відпочинку.

34)літ. «І?» - Будинок для відпочинку.

35)літ. «К?» - Будинок для відпочинку.

36)літ. «Л?» - Ангар для човнів.

37)№ 1 спорудження.

На підставі вказаного розпорядження, 14.07.2003 р. Молодіжненською сільською радою видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» (37 вищевказаних будівель та споруд), згідно якого право власності на нежитлові будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» визнано за державним підприємством Міністерства оборони України.

І як слідує із вищевказаного, гуртожиток, у якому знаходиться займане ОСОБА_2 житлове приміщення, не увійшов у власність Державного підприємства Міністерства оборони України.

Згідно наказу Міністра оборони України від 05.04.2007 р. № 125 «Про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», відбулась реорганізація ДП МОУ «Управління торгівлі Південного оперативного командування» шляхом приєднання до Концерну «Військторгсервіс» та визнання його правонаступником усіх майнових прав та обов`язків державного підприємства.

Рішенням Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 424V від 17.08.2004 р., було надано право власності Фонду Державного Майна України, регіонального відділення по Одеській області на частину майна, що складає 73/5000 «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_1 .

09.09.2004 р. Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району, Фонду Державного Майна України, регіонального відділення по Одеській області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 73/5000 частки нежитлових будівель та споруд «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_1 .

21.09.2004 р. Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності Фонду Державного Майна України, регіонального відділення по Одеській області на 73/5000 частки нежитлових будівель та споруд «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_1 .

25.03.2005 р. регіональне відділення Фонду Державного Майна України по Одеській області продало Товариству з обмеженою відповідальністю «Саймон» 73/5000 частини нежитлових будівель та споруд «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу державного майна об`єкта соціальної сфери шляхом продажу на аукціоні, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєкою Л.А. і зареєстрований в реєстрі за № 520.

Згідно цього договору у власність ТОВ «Саймон» перейшли наступні споруди:

1)літ. «Ш» - Баня.

2)літ. «Е» - Умивальник.

3)літ. «Ю» - Кафе.

4)літ. «Я» - Медпункт.

5)літ. «В?» - Будинок для відпочинку.

6)літ. «К?» - Будинок для відпочинку.

7)літ. «І?» - Будинок для відпочинку.

8)літ. «З?» - Будинок для відпочинку.

9)літ. «Ж?» - Будинок для відпочинку.

10)літ. «Є?» - Будинок для відпочинку.

11)літ. «Д?» - Будинок для відпочинку.

12)літ. «Г?» - Будинок для відпочинку.

13)№ 1 спорудження.

14)№ 1 спорудження.

15)№ 1 спорудження.

16)літ. «Щ» - Туалет.

17)літ. «В» - Будинок госпприміщень.

11 лютого 2021 року на адресу суду від позивачки за первісним позовом надійшла заява, якою вона повідомила, що відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 (її син) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та надала копію свідоцтва про його смерть.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

У зв`язку з тим, що до ОСОБА_3 було заявлено вимогу - про виселення з будівлі гуртожитку, то правонаступництво в даних правовідносинах не допускається і тому нема необхідності зупиняти провадження у даній справі.

Таким чином, позивачкою за первісним позовом доведено, що вона добросовісно заволоділа вказаним вище житловим приміщенням і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном більше десяти років, а позивачем за зустрічним позовом не надано належних та обґрунтованих доказів, що підтверджують право власності на гуртожиток, в якому знаходиться займане ОСОБА_2 житлове приміщення, і відповідно не має правових підстав для виселення її із цього приміщення.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що первісний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а зустрічний позов є такий, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності за набувальною давністю на житлове приміщення, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; житлове приміщення №12.

В задоволенні зустрічних позовних вимог філії "Південна" Концерну "Віськторгсервіс" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко