465/1607/19 2/441/68/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Чорного О.С.

представника Вовк У.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елліко» до ОСОБА_1 , третя особа Львівське комунальне підприємство «Айсберг» про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

Представник Вовк У.Я. в інтересах ТзОВ «Елліко», звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 9 532 грн. 05 коп. понесених збитків у вигляді оплати заборгованості за комунальні послуги мотивуючи тим, що з березня 2016 року позивач є власником квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 та нежитлових приміщень І-го поверху від 2-3 до 2-6, що на АДРЕСА_2 , які з 2007 року самовільно використовував у своїй господарській діяльності відповідач, у зв`язку з чим, останнього 18.04.2018 постановою Верховного Суду зобов`язано усунути перешкоди у користуванні ТзОВ «Елліко», належним йому майном, що 30.01.2019 ЛКП «Айсберг» на запит позивача повідомило про утворення за означеними приміщеннями заборгованості у розмірі 9 083 грн. 54 коп. за спожиті комунальні послуги (експлуатаційні витрати по будинку та прибудинковій території) за період до 01.01.2019, тому з метою відновлення свого порушеного права, ТзОВ «Елліко» 30-31.01.2019 сплачено борг у розмірі 9 532 грн. 05 коп. попереднього користувача приміщень за отримані ним раніше житлово-комунальні послуги. Покликаючись на положення ст. 22 ЦК України, просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 20.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник ОСОБА_2 в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, окрім цього пояснила, що ТзОВ «Елліко», будучи з березня 2016 року власником квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та нежитлових приміщень І-го поверху від 2-3 до 2-6, що на АДРЕСА_2 , фактично до лютого 2019 року було позбавлене можливості розпоряджатися цим майном, оскільки ОСОБА_1 незаконно використовував його у своїй господарській діяльності, у зв`язку з чим, останнього 18.04.2018 постановою Верховного Суду зобов`язано усунути перешкоди у користуванні приміщеннями, що з метою відновлення свого порушеного права та в майбутньому укладення договору про надання житлово-комунальної послуги, позивач добровільно, за домовленістю з ЛКП «Айсберг», сплатив останньому 9 532 грн. 05 коп. боргу попереднього фактичного користувача приміщень за отримані ним раніше житлово-комунальні послуги (експлуатаційні витрати по будинку та прибудинковій території), покликаючись на положення ст. 22 ЦК України, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві від 20.09.2019 та у заяві від 03.04.2020 просив про розгляд справи за його відсутності, окрім цього пояснив, що квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та нежитловими приміщеннями І-го поверху від 2-3 до 2-6, що на АДРЕСА_2 , володів та користувався задовго до набуття 12.03.2016 права власності на них ТзОВ «Елліко», що на 01.03.2019 ним по означених приміщеннях передплачено 16 713 грн. 79 коп. за комунальні послуги, які позивачем йому не повернуто, що довідка ЛКП «Айсберг», на яку покликається ТзОВ «Елліко» не містить періоду, протягом якого нараховано заборгованість, підстави для нарахування такої, тощо, що ЛКП «Айсберг» жодних послуг з утримання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, не надавало, інше. При вирішення спору по суті, покладається на розсуд суду (а.с. 61-65, 176).

Представник третьої особи ЛКП «Айсберг», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у позові.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

За положеннями частин першої, третьої статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статей 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) вказано, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату заборгованості відповідача за отримані ним раніше житлово-комунальні послуги не є збитками в розумінні положень ч. 2 ст. 22 ЦК України, оскільки такі витрати опосередковано, а не безпосередньо, пов`язані з відновленням порушеного права ТзОВ «Елліко», не мають обов`язкового характеру та не відповідають ознакам збитків відповідно до приписів чинного законодавства.

Добровільне погашення ТзОВ «Елліко» заборгованості за споживача (фактичного користувача спірних приміщень) ОСОБА_1 не є такими втратами позивача, які мають компенсуватися шляхом відшкодування збитків.

Більше того, за положеннями ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

За положеннями ст. 5 вищеозначеного договору, до житлово-комунальних послуг належать : житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, а також комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

-утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

-купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

-поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до пункту 1 частини першої 1 статті 7 Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.02.2019, ТзОВ «Елліко» з 12.03.2016 значиться власником квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та нежитлових приміщень І-го поверху від 2-3 до 2-6, що на АДРЕСА_2 на підставі акта передачі-приймання майна як внеску (майнового вкладу) учасника до статутного капіталу товариства (а.с. 6, 8-20).

ОСОБА_3 , будучи одним із засновників та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Лева», з 2007 року використовував вищеозначене нерухоме майно у своїй господарській діяльності, в т.ч. передавав таке у строкове платне орендне користування (а.с. 24-29).

18.04.2018, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, за наслідками розгляду касаційної скарги ТзОВ «Елліко», рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.11.2017 в частині вирішення зустрічного позову ТзОВ «Елліко» скасовано, ухвалено у справі нове рішення, яким позов останнього задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні товариством нежитловими приміщеннями першого поверху від 2-3 до 2-6 загальною площею 42, 1 кв.м. та квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 (а.с. 32-40).

Як убачається із змісту вищеозначеної постанови, Колегія суддів, усуваючи перешкоди у користуванні ТзОВ «Елліко» нежитловими приміщеннями першого поверху від 2-3 до 2-6 загальною площею 42, 1 кв.м. та квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , встановила, що ТзОВ «Елліко», будучи добросовісним набувачем означеного нерухомого майна, позбавлений права користування та розпорядження таким через перешкоди відповідача, який незаконно використовує спірні приміщення у своїй господарській діяльності, здійснює у них ремонт для збереження майна (а.с. 32-40).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Згідно листа директора ЛКП «Айсберг» Горошко Р.М. №68 від 30.01.2019, адресованого представнику ТзОВ «Елліко» Ситар М.І., заборгованість по комунальних послугах (експлуатаційні витрати по будинку та прибудинкової території) житлових та нежитлових приміщень, що на АДРЕСА_2 , становить 9 083 грн. 54 коп. за період з 01.01.2013 по 01.01.2019 (а.с. 31).

Із пояснень представника в суді, із копій квитанцій №1 від 31.01.2019 та №0.0..1 від 30.01.2019, інших матеріалів справи убачається, що з метою відновлення порушеного права та для належного утримання власного майна, позивачем добровільно погашено на користь ЛКП «Айсберг» 9 532 грн. 05 коп. боргу попереднього фактичного користувача приміщень за отримані ним раніше житлово-комунальні послуги (експлуатаційні витрати по будинку та прибудинковій території) за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 30, 207).

Між тим, належних та допустимих доказів про укладення між ЛКП «Айсберг» та ОСОБА_1 , який фактично користувався об`єктами нерухомого майна, що на АДРЕСА_2 , або ж ТзОВ «Елікко», яке є власником такого майна, відповідного договору про надання житлово-комунальної послуги з управління багатоквартирним будинком, як і про своєчасне надання виконавцем, безперервність і відповідну якість таких комунальних послуг згідно із законодавством, у справі немає, представником позивача суду не представлено.

Окрім цього, як ствердила представник позивача у суді, рахунки (квитанції) для оплати спожитих обсягів комунальної послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_2 , як і будь-яких інших претензій від ЛКП «Айсберг» щодо погашення заборгованості, ТзОВ «Елікко» не отримувало.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, достовірність, а також достатність і їх взаємозв`язок у сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння йому збитків у розумінні положень ст. 22 ЦК України, а відтак у задоволення позову відмовляє.

Покликання позивача про добровільне погашення товариством 9 532 грн. 05 коп. боргу попереднього фактичного користувача приміщень (відповідача) за отримані ним раніше житлово-комунальні послуги, суд бере до уваги, однак оцінює, як такі, що не можуть слугувати підставою для задоволення позову, з мотивів наведених у заяві та представником у суді.

Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За наведеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Елліко" (, місцезнаходження м. Харків, вул. Космічна, 21-а) до ОСОБА_1 (проживаючого на АДРЕСА_4 ), третя особа Львівське комунальне підприємство «Айсберг» (, місцезнаходження м. Львів, вул. Свободи, 39) про стягнення 9 532 грн. 05 коп. понесених збитків у вигляді оплати заборгованості за комунальні послуги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.02.2021.

С у д д я : А.М. Малахова Онуфер