Справа № 306/937/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 15 лютого 2021 року (у складі судді Уліганинця П.І.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у липні 2020 р.

Просила:

-розірвати шлюб, укладений між нею і ОСОБА_1 ;

-стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що підставою для розірвання шлюбу є те, що в сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання спільної дитини, відтак позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Свалявського районного суду від 15 лютого 2021 р. позов задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано. Шлюбне прізвище позивача ОСОБА_2 «Шип» після розірвання шлюбу зміненню не підлягає.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.07.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. у відшкодування судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн. у відшкодування судового збору.

ОСОБА_1 просить прийняти нове рішення у частині зміни розміру аліментів і визначити аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводить пронедоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що він з травня 2020 р. не отримує жодних виплат, перебуває на обліку в Ужгородському МЦЗ;

-відповідач надсилав грошові перекази та купував продукти харчування й іграшки для дитини та забирав дитину до себе з ночівлею.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, розгляд цієї справи здійснюється у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції дослідивши всі докази подані сторонами, виходячи з принципів розумності та справедливості визначив аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як установлено судом першої інстанції,згідно зі свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 08.08.2015 р. між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Відповідно до довідки №875 від 01.10.2020 р. ОСОБА_1 зареєстрований як безробітній в Ужгородському МЦЗ із 18.07.2019 р. і його дохід за період 16.07.2019 р. по 30.09.2020 р. становить 69789,2 грн. (а.с.35).

До апеляційної скарги відповідачем було подано довідку з Ужгородського МЦЗ, що він з 02 жовтня 2020 р. зареєстрований як безробітний і його дохід із жовтня 2020 р. по січень 2021 р. становить 0 грн.

Також суд першої інстанції констатував, що надані відповідачем фіскальні чеки на суму 6597,2 грн. за придбання іграшок, продуктів харчування та грошових переказів у період 24.07.2020 р. по 10.10.2020 р., на думку суду, не можуть слугувати підставою для зменшення заявленої позивачем аліментної суми (а.с.36-38, 40, 42- 45).

Окрім того, відповідачем надані чеки на суму 766,12 грн. за придбання пального для автомобіля, що не стосується предмету доказування (а.с.36, 39, 41).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» було установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2020 р. - 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн.;

Таким чином, з 01.01.2020 р. мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути меншим 889,50 грн.

Обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках однаково. Так, спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, і очевидно, що саме вона несе більші витрати на дитину, ніж відповідач. У силу цього розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, повністю відповідає обставинам, установленим у справі, та вимогам матеріального закону. Підстав стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму не має, оскільки цієї суми буде не достатньо для належного утримання дитини і забезпечення її усім необхідним.

Судом першої інстанції у повній мірі враховано вимоги ст. 182 СК України, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Відповідачем не надано доказів, що в нього відсутнє нерухоме майно, рухоме майно, що в нього є хтось на утриманні тощо.

Колегія суддів констатує, що відсутність офіційного працевлаштування не свідчить про можливість батька сплачувати аліменти на утримання дитини лише в розмірі 1500 грн.

Той факт, що відповідач є безробітним, не звільняє його від обов`язку утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним. Відтак, довід апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованим.

Чеки, надані відповідачем на підтвердження того, що він купував дитині раз у місяць продукти харчування на 314,9 грн. або на 149,10 грн., або казку за 40 грн. чи іграшку за 173,20 грн. не можуть бути підставою для визначення розміру аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно.

Суд, вирішуючи такі спори, не обмежений мінімумом, який встановлений законом, суд у першу чергу виходить із обставин справи, і стягуючи аліменти в розмірі 2500 грн., суд врахував і позицію позивача, і позицію відповідача, але насамперед інтереси спільної дитини сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спільна дитина сторони проживає разом із мамою і, безумовно, позивач несе більші витрати на дитини, ніж той із батьків, із ким дитина не проживає. А за умови, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів факту неможливості сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн., то суму стягуваних аліментів належить залишити в розмірі, визначеному судом першої інстанції.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Свалявського районного суду від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 22 червня 2021 р. Судді: