ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 червня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/290/21

Головуючий у першій інстанції Чепурко В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/944/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року (місце ухвалення м. Новгород-Сіверський, дата складання повного тексту 06.04.2021) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування посилався на те, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 07.03.2008. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

26.03.2008 відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій відповідачка власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання вказаної картки і прикладами розрахунками суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена.

У позові банк посилається, що відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21600,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте у порушення умов кредитного договору позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями внаслідок чого у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка, враховуючи часткове внесення коштів на погашення заборгованості позичальником, станом на 14.02.2021 становить: 15 341,29 грн, з яких: 4716,40 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 4716,40 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 7 712,04 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2 912,85 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

Банк посилається, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 12 878, 44 грн, яка складається з наступного: 4 716,40 грн заборгованість за кредитом; 7 712,04 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 450,00 грн заборгованість за пенею.

В позові АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 12 878, 44 грн за кредитним договором № б/н від 07.03.2008, та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 06.04.2021 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.03.2008 в розмірі 4 716,40 грн та 831, 33 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що анкета-заява від 07.03.2008 не містить даних щодо визначеного розміру процентної ставки, умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 716, 40 грн, разом з тим відмовив у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 7 712, 04 грн та 450,00 грн пені пославшись на необґрунтованість позову в цій частині.

Не погоджуючись з рішенням суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду від 06.04.2021 в частині відмовлених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

У скарзі заявник зазначає, що місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачки відсотків по кредиту, оскільки з банківської виписки про рух коштів, яка є первинним документом, вбачається, що відповідачка активно користувалась кредитним лімітом, а главою 71 ЦК України не передбачено надання безоплатного кредиту фінансовою установою банком, таким чином суд не перевірив інформацію, що міститься в розрахунку заборгованості.

Банк посилається, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Своїм підписом у заяві відповідачка засвідчила, що вона повністю згодна з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. Крім того, заява від 07.03.2008 містить всю необхідну інформацію для отримання кредитної картки, а також відповідачем особисто підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Помилковим є висновок суду з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, оскільки у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення, чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Крім того, по даній справі між сторонами погоджено розмір відсоткової ставки за користування кредитом в заяві від 07.03.2008, яка особисто підписана відповідачкою.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 3 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судом встановлено, що 07.03.2008 ОСОБА_1 підписала заяву № б/н, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 28).

Згідно копії довідки (а.с. 27) позичальнику ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 07.03.2008, термін дії 03/12;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 21.03.2012, термін дії 11/15;

№ НОМЕР_3 , дата відкриття 21.07.2014, термін дії 07/18;

№ НОМЕР_3 , дата відкриття 21.07.2014, термін дії 07/18;

№ НОМЕР_4 , дата відкриття 22.12.2015, термін дії 08/19.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що старт карткового рахунку 07.03.2008, цього ж дня встановлено кредитний ліміт у розмірі 21 600,00 грн, 29.05.2008 зменшення кредитного ліміту 800,00 грн, 18.09.2008 збільшення 1900,00 грн, 06.08.2009 збільшення 2 900,00 грн, 16.02.2010 зменшення 2 900,00 грн, 12.07.2010 збільшення 4 900,00 грн, 13.07.2010 зменшення 4 900,00 грн, 15.01.2020 - зменшення 0,00 грн (а.с. 26).

Крім того, наявна копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, яка підписана позичальником 26.03.2008 (а.с. 29).

В довідці зазначено, що відповідач отримує кредитну карту з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 1,9 % в місяць з розрахунку 360 днів у році. Розмір щомісячного платежу - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (1) = базова процентна ставка по договору)/30-нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше.

Крім того зазначена довідка містить умови щодо нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором, згідно якого станом на 14.02.2021 утворилась заборгованість, яка становить: 15 341,29 грн, з яких: 4716,40 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 4716,40 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 7 712,04 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2 912,85 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії (а.с. 14).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що анкета-заява від 07.03.2008 не містить даних щодо визначеного розміру процентної ставки, умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 716, 40 грн, разом з тим відмовив у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 7 712, 04 грн та 450,00 грн пені пославшись на необґрунтованість позову в цій частині.

Однак, повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по простроченим відсоткам та пені за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Матеріали справи містять заяву № б/н, згідно якої ОСОБА_1 отримала в кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 28), та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником 26.03.2008 (а.с. 29), та в якій зазначено, що відповідач отримує кредитну карту з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 1,9 % в місяць з розрахунку 360 днів у році. Розмір щомісячного платежу - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (1) = базова процентна ставка по договору)/30-нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше.

Отже, відповідачка ОСОБА_1 , підписавши довідку про умови кредитування, тим самим погодилася з такими умовами кредитування, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів у зв`язку з недоведеності позивачем погодження з позичальником в момент укладення договору умов кредитування є неправильним.

З наданого банком розрахунку згідно зазначених умов заборгованості за договором № б/н від 07.03.2008 укладеного між сторонами станом на 31.08.2019 вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 4716,40 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками 2618,33 грн, заборгованість по пені 1265,27 грн, що становить разом 8600,00 грн (а.с. 111-117).

За інформацією, яка міститься в довідці про надання кредитних карт, 07.03.2008 ОСОБА_1 було видано картку, яку було перевипущено декілька разів, та термін дії останньої картки зазначений у довідці становить 08.19 (а.с. 27).

Після закінчення строку кредитування, яким у цьому випадку є серпень 2019 року, право кредитодавця нараховувати відсотки та неустойку у розмірі та порядку, визначеному умовами договору, припинилося.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість по відсоткам та пеня, розрахована станом по серпень 2019 року відповідно до заявлених вимог щодо зменшеного розміру пені з 2912,85 грн до 450,00 грн згідно позовних вимог.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка кошти отримала, користувалася ними, періодично здійснювала погашення кредитної заборгованості, проте у встановлені строки не повернула кошти, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту, та заборгованості за відсотками та пенею, оскільки наданий розрахунок містить інформацію про первісний бажаний розмір отриманих коштів, подальші зміни з врахуванням погашення, суму боргу, яка була не сплачена, термін дії картки також підтверджено довідкою.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

З врахуванням наведеного, підлягає до стягнення разом з сумою заборгованості за тілом кредиту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» сума заборгованості за відсотками в розмірі 2618,33 грн та пеня в розмірі 450,00 грн.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків та пені не відповідає обставинам справи, у зв`язку з чим рішення Новгород-Сіверського районного суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам та пені, з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за відсотками в розмірі 2618,33 грн та пеню в розмірі 450,00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» на суму 7784,73 грн (7784,73 грн від 12 878,44 грн становить 60 %), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору та загальної суми стягнення, збільшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору з 831,33 грн до 1362,00 грн (2270,00 грн х 60% :100%) та, відповідно, збільшивши суму до стягнення з 4 716,40 грн до 7784,73 грн (4 716, 40 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 2 618, 33грн (заборгованість за відсотками) + 450,00 грн (заборгованість за пенею)).

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 3068,33 грн (становить 38 %), у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 74, 99), то відповідно з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 1198,0 грн (3153,00 грн х 38% : 100%).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам та пені скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором по процентам за користування кредитом та пені - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) 2 618, 33 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом, та 450,00 пені.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року змінити в частині визначення розміру стягнутих з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) судових витрат, збільшивши суму судового збору з 831,33 грн до 1362,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) 1198,00 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 23.06.2021.

Головуючий Судді :