РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Черниш О.М.,

за участю представників Веселянської О.Л. , Головінова В.О. ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійник вимог - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, та вимогами зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 23.01.2015 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який в подальшому було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.10.2018 року. В шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю (відповідачем), яка перешкоджає у спілкуванні позивача з власною дитину, створюючи перешкоди. Відповідач зловживає спиртними напоями, не працює і не займається вихованням доньки, тому позивач запропонував відповідачу передати йому доньку на виховання, на що отримав відмову, яку вважає безпідставною, оскільки позивач має роботу, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, а тому дитині, на його думку, краще проживати з батьком дитини, а ні з матір`ю.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні вказаного позову, посилаючись на те, що вона не робила жодних дій, про які зазначає позивач в позові, та викладені обставини є обманливі, оскільки донька стала свідком неодноразових проявів фізичної агресії позивача щодо неї, не повертав дитину. Відповідач піклується про дитину, про її духовний та інтелектуальний розвиток, піклується про стан здоров`я дитини. Відповідач проживає не в м. Харків, а дитина відвідує розвиваючий дошкільний заклад, секції тощо, які знаходяться у м. Харків. Відповідач до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліках не перебуває.

10.12.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява відповідача ОСОБА_4 , в якій вона просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 посилаючись на те, що вона піклується про дитину, про її духовний та інтелектуальний розвиток, піклується про стан здоров`я дитини, та обставини зазначені у відзиві на первісну позовну заяву, а тому постійне проживання дитини разом з матір`ю буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Відповідач за зустрічним позовом своїм правом на подання відзиву не скористався.

Представник позивача за первісним позовом - адвокат Веселянська О.Л. в судовому засіданні первісні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, та в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Відповідач та її представник - адвокат Головінов В.О. за первісним позовом в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні первісного позову, та просили задовольнити зустрічний.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування та надав висновок щодо розв`язання спору.

31.10.2018 року вказана позовна заява надійшла до Московського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Поліщук Т.В.

15.11.2018 року судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харків для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано - 15.11.2018.

Ухвалою судді від 28.11.2018 року відкрито провадження у вказаній справі, та призначено підготовче засідання.

10.12.2019 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року вказану справу передано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

11.02.2020 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова та розподілена судді Золотарьовій Л.І.

Ухвалою судді від 14.02.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та постановлено проводити судовий розгляд за правилами загального позовного провадження.

13.04.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 27.04.2020 року вказану справу прийнято до провадження судді.

Ухвалою суду від 19.08.2020 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, та відкрито провадження в ній, та об`єднано вимоги зустрічного позову з первісним.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.06.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом Головінова В.О. про призначення експертизи по справі.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.10.2018 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом з матір`ю ОСОБА_4 за місцем її реєстрації адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності батьку відповідача ОСОБА_8 .. Відповідач є ФОП, відомостей про місце роботи позивача за первісним позовом матеріали справи не містять, як і відомості про доходи позивача та відповідача.

Позивач та відповідач не перебувають на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах. Позивачу на праві власності належить Ѕ частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склались неприязні стосунки.

Дитина відвідує ГО «міжнародний сімейний клуб Центру раннього розвитку», та відвідує кружок з художньої гімнастики.

Також до матеріалів справи долучено результати оцінки психологічного стану дитини виготовленого психологом Центру логопедії та психології к.с.н. , доцентом ОСОБА_10 , відповідно до якого найбільша емоційна прихильність дитини ОСОБА_5 до матері, та висловлює негативне ставлення до біологічного батька ОСОБА_3 , та відверто боїться батька, не хоче його бачити і отримувати від нього подарунки. За словами ОСОБА_5 , остання стала свідком неодноразових проявів фізичної агресії з боку ОСОБА_3 щодо матері, та рекомендовано з метою психологічного травмування дитини зустрічі з біологічним батьком ОСОБА_3 , та проводити обов`язково в присутності матері та соціального працівника або психолога.

Також до суду надано висновок психолога про емоційний стан дитини та структуру сімейних відносин виготовленим Психологічним центром розвитку «Тривиум», відповідно до якого дитина засмучується коли мова йде про батька дитини, та негативно ставиться до тата, не хоче його бачити, спілкуватися з ним, отримувати від нього подарунки, та дівчинка дуже позитивно відноситься до матері.

До суду надані копії нотаріально посвідчених заяв від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є сусідками ОСОБА_4 , та вказують, що остання характеризується з позитивної сторони, та піклується про духовний та фізичний розвиток своєї доньки.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей ХМР від 04.05.2020 №265 , встановлено, що за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_4 . Суд вважає вказаний висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, а тому погоджується із зазначеним висновком.

Стороною позивача та відповідача надані до суду відео - записи, які підтверджують неприязні відносини між позивачем та відповідачем, та не спростовують наданий до суду висновок органу опіки та піклування.

У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Таким чином, суд встановив, що у обох батьків наявні всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, проте малолітня ОСОБА_5 бажає проживати з матір`ю, а також враховуючи інтереси самої дитини, сталі соціальні зв`язки дитини, оскільки дитина з народження проживає з матір`ю в м. Харкові, а позивач просить в позові змінити її місце проживання поза межами м. Харкова, вподобання дитини, психологічний стан, зокрема прихильність до матері, проживання з нею в атмосфері любові, турботи, захисту, та відсутністю на час розгляду справи порозуміння з батьком, суд приходить до висновку про доцільність проживання малолітньої ОСОБА_5 з матір`ю, що сприятиме якнайкращому забезпеченню її інтересів, а тому зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного слід відмовити.

Також згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідне стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12,13, 133, 137,141, 259,, 264,265 ЦПК України, ст. ст. 7, 19, 147, 153, 157, 161 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні первісним позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійник вимог - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, місце знаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55, .

Повний текст рішення виготовлено 24 червня 2021 року.

Суддя Г.А. ЗУБ