Справа № 523/6646/21
Провадження №2/523/3431/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.04.2021р. звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси б/н від 03.02.1997 року, реєстраційний номер обтяження: 8176384.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що є спадкоємцем майна після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Його батьком ОСОБА_4 та померлим племінником ОСОБА_5 у відповідача була придбана вищевказана квартира 28.10.2000 року, та на момент укладання договору купівлі-продажу відомості про наявність будь-яких обтяжень відносно майна були відсутні. Однак, ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси б/н від 03.03.1997 року на вказану кватиру накладено арешт. У зв`язку з цим, наявність арешту на квартиру обмежує права позивача як спадкоємця.

Ухвалою судді від 16.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про місце, дату та час судового засідання. Від представника позивача адвоката Верестюк О.В. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином (п.п.3 ч.8 ст.128 ЦПК) про дату та час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надсилав, судові повістки за адресою реєстрації не отримує.

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ст.280-282 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 03.02.1997 року у справі №2-965/1997, накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с.6).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 01.07.1997 року по справі №2-965/1997 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: кв. АДРЕСА_1 - відмовлено, визнано розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 від 01.08.1996 р. недійсним, визано договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 від 08.08.1996 р., укладений між ОСОБА_7 , яка діяла на підставі довіреності та від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_6 , недійсним, ОСОБА_6 виселено, а ОСОБА_2 вселено в кв. АДРЕСА_1 (а.с.7-10).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 27.09.2020р., право спільної часткової власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.14-15).

Окрім цього, згідно відповіді комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 09.03.2021р. №52211772.21, станом на 31.12.2012р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за мовою оригіналу-російською « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 (а.с.17).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.06.2020р. у справі №523/2521/20 позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , треті особи - Одеська універсальна біржа «Вітязь», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поліщук Галина Петрівна, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задоволено, визнано договір купівлі-продажу №2000-035С від 28.07.2000р., відповідно до якого, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 купили в рівних частках (по 1/2 частки за кожним) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,1 кв.м., жилою площею 17.4 кв.м., який був посвідчений Одеською універсальною біржею «Вітязь» дійсним (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським ДРАЦС у м.Одеса 27.04.1967р., батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області від 13.03.2013р., актовий запис №188, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_3 зареєстрована спадкова справа за №268/2013 (а.с.19).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області від 13.03.2013, актовий запис №58, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.05.2019 року, підтверджено факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За нормами ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

В силу ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що спадщина належить спадкоємцю з часу її прийняття.

Згідно правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-26цс13від 15 травня 2013 року про звільнення майна з-під арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ст.155 ЦПК України в редакції станом на 1997 р., на час розгляду справи 2-965/1997, ухвала про забезпечення позову може бути скасована судом, який розглядає справу. Питання про скасування забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розглядові питання про скасування забезпечення позову. Якщо в позові буде відмовлено, вжиті заходи по забезпеченню позову зберігаються до набрання рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з постановленням рішення або після цього постановити ухвалу про скасування забезпечення позову.

В силу вимог ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, судом встановлено, що захід забезпечення позову по справі №2-965/1997 не було скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Проаналізувавши вказані норми та оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, оскільки наявний арешт порушує права позивача як спадкоємця майна померлих батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в оформленні свідоцтва про права на спадщину, тому необхідно скасувати захід забезпечення позову- арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,279,280-284,354,355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати захід забезпечення позову арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Суворовського районного суду м.Одеси б/н від 03.02.1997 року, реєстраційний номер обтяження: 8176384.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено та підписано 14.06.2021 р.

Суддя