Справа № 308/3344/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія горизонт» на дії державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кушнір А.І., зацікавлена особа: ОСОБА_1 , про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», звернулося до суду із скаргою, де боржником є ОСОБА_1 , суб`єктом оскарження: Ужгородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії державного виконавця, в якій просить: скасувати повідомлення державного виконавця Ужгородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кушнір А.І. від 24.02.2021 року про повернення виконавчого документу, а саме виконавчого листа №308/15246/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 01.02.2021; зобов`язати державного виконавця Ужгородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кушнір А.І. відкрити виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №308/15246/13-ц та в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0 від 19.03.2008 року, що становить 353400,18 грн., з яких 229 622,18 грн. сума заборгованості за кредитом; 123 782,00 грн. заборгованість за відсотками, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, згідно з Іпотечним договором №0 від 19.03.2008 року, а саме: квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 29.04.1998 року, згідно з рішенням від 29.04.1998 року за №51 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 12696437 та записано в реєстраційну книгу за №67 номер запису 14124, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Скарга мотивована тим, що 03.06.2020 р. рішенням Ужгородського міськрайонного суду ухвалено рішення у справі №308/15246/13-ц, яким суд вирішив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0 від 19.03.2008 року, що становить 353400,18 грн., з яких 229 622,18 грн. сума заборгованості за кредитом; 123782,00 грн. заборгованість за відсотками, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, згідно з Іпотечним договором №0 від 19.03.2008 року, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 29.04.1998 року, згідно з рішенням від 29.04.1998 року за №51 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 12696437 та записано в реєстраційну книгу за №67 номер запису 14124, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

01.02.2021 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення. Даний виконавчий лист було направлено на адресу Ужгородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

01.03.2021 року ними отримано повідомлення з Ужгородського міськрайонного відділу держаної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Посилаючись на те, що Ужгородським міськрайонним судом надано відстрочку виконання рішення до закінчення строку дії мораторію, що станом на 24.02.2021 року не закінчився.

Суд надаючи відстрочку виконання рішення від 03.06.2020 керувався редакцією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яка втратила чинність 08 жовтня 2020 року відповідно до закону від 16 вересня 2020 №895-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України» наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заявник вважає такі дії державного виконавця бездіяльністю направленою на невиконання судового рішення.

13.04.2021 року представником відділу державним виконавцем МВ ДВС подано до суду відзив на скаргу, згідно якого просить у задоволенні скарги відмовити посилаючись на те, що 24.02.2021 року державним виконавцем Ужгородського MB ДВС Кушнір А.І. відповідно до вимог статей 4, 12 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки згідно резолютивної частини вищезазначеного виконавчого документу Ужгородським міськрайонним судом надана відстрочка виконання рішення до закінчення дії мораторію, який станом на дату пред`явлення виконавчого документу до виконання не закінчився. Із даного виконавчого листа чітко вбачається, що судом відстрочено виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення строку дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». За даних обставин стягувачу ТзОВ «ФК «Горизонт» нічого не забороняє пред`явити до виконання даний виконавчий документ після закінчення чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Окрім того, державний виконавець при здійсненні примусовою виконання рішення не вправі трактувати, що судом зазначено у виконавчому документі, або вносити якісь поправки до тексту та проводити його трактування. Тобто, якщо суд у виконавчому документі зазначає відстрочити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення строку дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення манна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» то державний виконавець не вправі проводити дії щодо реалізації іпотечного майна до втрати чинності вищевказаного закону. Натомість, як вбачається із змісту скарги то скаржник не згоден із текстом самого виконавчого листа в частині заборони по мораторію. У такому випадку скаржник мав подати апеляційну скаргу на рішення суду 1-ї інстанції до Закарпатського апеляційного суду, а не скаргу на дії державного виконавця, який у свою чергу не виносив дане рішення суду та не видавав на його підставі виконавчого листа.

У судове засідання скаржник не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в тому числі і через сайт судової влади України.

Представник Ужгородського міськрайонного відділу ДВС в судове засідання не з`явився, однак у поданому ним відзиві просив розглянути подану скаргу у його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду скарги був повідомлений своєчасно та належним чином, однак його представник адвокат Калинич О. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. У задоволенні поданої скарги просить відмовити, оскільки скаржник вправі звернутися до виконавчої служби повторно після спливу строку дії мораторію.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03.06.2020 року, у справі №308/15246/13, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено, яким в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0 від 19.03.2008 року, що становить 353400,18 грн., з яких 229 622,18 грн. сума заборгованості за кредитом; 123782,00 грн. заборгованість за відсотками, звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, згідно з Іпотечним договором №0 від 19.03.2008 року, а саме: квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 29.04.1998 року, згідно з рішенням від 29.04.1998 року за №51 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 12696437 та записано в реєстраційну книгу за №67 номер запису 14124, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відстрочено виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення строку дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

01.02.2021 року з метою примусового виконання вказаного рішення суду від 03.06.2020 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 308/15246/13. (а.с.6).

Вказаний виконавчий лист містить застереження про відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заявою від 12.02.2021 року представник ТОВ «ФК «Горизонт» просив Ужгородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) прийняти виконавчий лист № 308/15246/13-ц та відкрити виконавче провадження. (а.с. 34).

Відповідно до повідомлення від 24.02.2021 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчий лист №308/15246/13, виданий Ужгородським міськрайонним судом 01.02.2021 року, не може бути прийнятий до виконання, оскільки згідно в резолютивної частини якого Ужгородським міськрайонним судом надана відстрочка виконання рішення до закінчення строку дії мораторію, що станом на 24.02.2021 р. не закінчився, у зв`язку з чим, керуючись п. 7 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому Законом.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Судом встановлено, що, у зв`язку з відстроченням виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду 03.06.2020 року, по справі №308/15246/13-ц, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, у стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», починаючи з дня видачі виконавчого листа №308/15246/13-ц від 01.02.2021 року, було відсутнє відповідне юридичне право на пред`явлення вказаного виконавчого документу на примусове виконання.

Відповідно до пункту 1 пп.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час винесення постанови) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону.

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Відповідно до пункту 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнаються такими, що втратили чинність, зокрема: Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу (згідно зі змінами, внесеними згідно із Законом № 895-IX від 16.09.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки Законом № 895-IX від 16.09.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» продовжено до 21.04.2021 року та до спливу вказаної дати діє відстрочка виконання рішення суду, а таким чином державний виконавець діяв в межах закону.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

За таких обставин, суд не вбачає і підстав для задоволення скарги, в частині зобов`язання державного виконавця на вчинення певних дій, оскільки винесення держаним виконавцем оскаржуваного повідомлення, не позбавляє скаржника права повторного звернення до відділу виконавчої служби з виконавчим листом.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Беручи до уваги наведені вище фактичні обставини справи та системний аналіз законодавства, суд виходячи з вимог ч.2 ст. 451 ЦПК України, приходить до висновку, що державний виконавець при винесенні оскаржуваного повідомлення діяв відповідно до закону та в межах наданих йому повноважень, а тому вважає, що подана ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» скарга не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставною, і в її задоволенні, слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія горизонт» на дії державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кушнір А.І., зацікавлена особа: ОСОБА_1 , про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк