Cправа № 313/571/18
Провадження № 2-п/313/1/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2021 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Кравцова С.О. при секретарі судового засідання Басова А.В., розглянувши у судовому засіданні Веселівського районного суду Запорізької області позовну заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

В С Т А Н О В И В :

05.07.2018 р. позивач звернувся до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Веселівського районного суду Запорізької області, від 05.07.2020 року ухваленому у справі за вищезазначеним позовом позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 року відповідачу ОСОБА_1 поновлений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 05.07.2018 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту.

Заочне рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 05.07.2018 по цивільній справі за позовом за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту було скасовано..

Справу призначили справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 12.02.2021 на 09 годину 30 хвилин.

02.12.2020 року відповідачем ОСОБА_1 була подана заява про перегляд заочного рішення від 05.07.2018 року, де він зазначив, що заочним рішенням було задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з нього на користь позивача кошти у загальній сумі 92380 грн.

Вважає , що за даними обставинами він був позбавлений можливості взяти участь у підготовчому засіданні, де він не зміг надавати свої пояснення та докази по справі стосовно позовних вимог, в той частині в якій він їх не визнає і в обґрунтування цього навів наступне.

22 листопада 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено кредитний договір № б/н (надалі - Договір). Відповідно до нього він отримав кредит у розмірі 2200,00 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Під час оформлення даного кредиту договору відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої було визначено до 08/2014 року.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH)

Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. До такого самого висновку дійшов Верховний суд України в своєму рішенні від 19.03.2014 року при розгляді цивільної справи № 6-14цс14.

Відповідно до п. 2.1.1.12.10. Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення божником умов чинного законодавства України або Договору у Банку виникає право вимоги дострокового виконання зобов`язання в цілому або в певній частині.

Отже, аналізуючи умови Договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

До також самого правового висновку дійшов і Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, а також у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки (до такого правового висновку дійшов ВСУ в постанові від 22.10.2014 року у справі № 127цс14).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (до такого правового висновку дійшов ВСУ в постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16).

В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 2083,37 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 80802,29 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 4619,80 грн., а також штрафи в сумі 4875,27 грн. (фіксована частина та процентна складова). Період розрахунку становить 6 років 8 місяців 12 днів (з 08.07.2011 року по 20.03.2018 року).

Як видно із наданого розрахунку заборгованості, останній платіж по погашенню процентів по кредиту відповідача проведений 16.08.2015 року в сумі 30,20 грн. (автоматичне списання, без мого волевиявлення). Загальна сума заборгованості за тілом кредиту (враховуючи дані колонок: сальдо поточної заборгованості за кредитом, сальдо пільгового періоду та сальдо простроченої заборгованості за кредитом) із 30.04.2014 року була незмінною і складала 1028,21 грн. Це означає, що в подальшому погашення і по тілу кредиту не проводилося. Виходячи із умов кредитування, після невнесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, що слідує за звітним, позивач вже із 30.04.2014 року дізнався про порушення його прав, у зв`язку із невнесенням щомісячних платежів. Судячи із того ж розрахунку, остання сума 26,95 грн. із обліку «Сальдо поточної заборгованості за кредитом» була зарахована до обліку «Сальдо простроченої заборгованості за кредитом» 30.04.2014 року. Отже, із цього часу, вся сума заборгованості по кредиту була простроченою.

Враховуючи положення ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення заборгованості по тілу та процентам за користуванням кредитом має застосовуватися загальний строк позовної давності - три роки. А до вимог щодо стягнення пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором має застосовуватися спеціальна позовна давність - один рік.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання основного зобов`язання, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» від 05.04.2018 року № б/н надійшла до Веселівського районного суду Запорізької області 24.04.2018 року. Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2083,37 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 80802,29 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 4619,80 грн., а також штрафи в сумі 4875,27 грн. (з 01.05.2012 по 31.08.2017 року) пред`явлені після закінчення строку позовної давності, що враховуючи положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в їх задоволенні.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання» (п. п. 54, 91 Постанови Великої Палати ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12).

За таких обставин, як вважає ОСОБА_1 додатково відсутні підстави для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача процентів за період 01.09.2017 по 29.09.2017 року в сумі 32061,32 грн.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, заяву про перегляд заочного рішення, письмові пояснення ОСОБА_1 , суд вважає що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підляжуть в повному обсязі з наступних підстав.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 18.01. 2021 року відповідачу ОСОБА_1 поновлений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 05.07.2018 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту.

Заочне рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 05.07.2018 по цивільній справі за позовом за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту було скасовано..

Сторони в судове засідання не з`явились, на розгляд заяви, хоча належним чином були повідомлені.

Позивач по справі ОСОБА_1 та його представник, надали суду заяву, про те що, у зв`язку із неможливістю його явки в судове засідання, яке призначено судом на 12 лютого 2021 року, у зв`язку із спалахом карантину, судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 313/571/18 провести без його особистої участі та участі його представника за довіреністю на підставі обставин викладених у відзиві та наявними в матеріалах цивільної справи належними та допустимими доказами, та надав письмові пояснення( відзив) на заяву відповідача, відповідно до яких,вважає, що даний позов про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 287 ЦПК України,не яка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснюється.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, заяву про перегляд заочного рішення, письмові пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, під час оформлення даного кредиту договору відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої було визначено до 08/2014 року.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH)

Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. До такого самого висновку дійшов Верховний суд України в своєму рішенні від 19.03.2014 року при розгляді цивільної справи № 6-14цс14.

Відповідно до п. 2.1.1.12.10. Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення божником умов чинного законодавства України або Договору у Банку виникає право вимоги дострокового виконання зобов`язання в цілому або в певній частині.

Отже, аналізуючи умови Договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

До також самого правового висновку дійшов і Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, а також у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки (до такого правового висновку дійшов ВСУ в постанові від 22.10.2014 року у справі № 127цс14).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (до такого правового висновку дійшов ВСУ в постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16).

В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 2083,37 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 80802,29 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 4619,80 грн., а також штрафи в сумі 4875,27 грн. (фіксована частина та процентна складова). Період розрахунку становить 6 років 8 місяців 12 днів (з 08.07.2011 року по 20.03.2018 року).

Як видно із наданого розрахунку заборгованості, останній платіж по погашенню процентів по кредиту відповідача проведений 16.08.2015 року в сумі 30,20 грн. (автоматичне списання, без мого волевиявлення). Загальна сума заборгованості за тілом кредиту (враховуючи дані колонок: сальдо поточної заборгованості за кредитом, сальдо пільгового періоду та сальдо простроченої заборгованості за кредитом) із 30.04.2014 року була незмінною і складала 1028,21 грн. Це означає, що в подальшому погашення і по тілу кредиту не проводилося. Виходячи із умов кредитування, після невнесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, що слідує за звітним, позивач вже із 30.04.2014 року дізнався про порушення його прав, у зв`язку із невнесенням щомісячних платежів. Судячи із того ж розрахунку, остання сума 26,95 грн. із обліку «Сальдо поточної заборгованості за кредитом» була зарахована до обліку «Сальдо простроченої заборгованості за кредитом» 30.04.2014 року. Отже, із цього часу, вся сума заборгованості по кредиту була простроченою.

Враховуючи положення ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення заборгованості по тілу та процентам за користуванням кредитом має застосовуватися загальний строк позовної давності - три роки. А до вимог щодо стягнення пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором має застосовуватися спеціальна позовна давність - один рік.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання основного зобов`язання, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» від 05.04.2018 року № б/н надійшла до Веселівського районного суду Запорізької області 24.04.2018 року. Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2083,37 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 80802,29 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 4619,80 грн., а також штрафи в сумі 4875,27 грн. (з 01.05.2012 по 31.08.2017 року) пред`явлені після закінчення строку позовної давності, що враховуючи положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в їх задоволенні.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання» (п. п. 54, 91 Постанови Великої Палати ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12).

За таких обставин, додатково відсутні підстави для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача процентів за період 01.09.2017 по 29.09.2017 року в сумі 32061,32 грн.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 15, 16, 256, 258, 261, 266, 267, 551, 549, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 43, 81, 133, 134, 141, 178, 182, 183, 191 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Застосувати до вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2083,37 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 80802,29 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 4619,80 грн., а також штрафів в сумі 4875,27 грн. (з 01.05.2012 по 31.08.2017 року) строк позовної давності.

Судові покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов