Єдиний унікальний номер 725/5477/20
Номер провадження 2/725/937/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.07.2011 року. Під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею.

При цьому, зазначала, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.02.2020 року на відповідача покладено обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки її син навчається у школі та у зв`язку із введенням карантинних обмежень, зокрема на території м. Чернівці на підставі рішення комісії ТЕБ та НС від 27 серпня 2020 року, встановлено карантинні обмеження «червоної зони» та навчання переведено у дистанційне, вона 08.08.2020 року була змушена з метою забезпечення якісного навчання сина придбати ноутбук ASUS X543UB-DM1419, комплектуючий пристрій «мишку» Maxxter Mr-333-W White та сумку для ноутбуку Grand-X SB-179 - загальна вартість яких складає 11 602,98 грн.

Придбання вищевказаної комп`ютерної техніки обумовлено забезпеченням її сину реалізації права на навчання та використання якісної техніки, яка б працювала злагоджено і довго, містила хорошу камеру, відповідний об`єм пам`яті та можливість виходу в мережу «Internet».

При цьому зазначала, що понесенні витрати на придбання вищевказаної комп`ютерної техніки для неї є значним і їй важко самій утримувати дитину, оскільки аліментів не вистачає, а тому вимушена звернутися до суду із проханням стягнути з відповідача, який є батьком для дитини, додаткові витрати в твердій грошовій сумі 5801,49 грн., що є половиною від понесених витрат.

На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5801,49 грн.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили про їх задоволення. При цьому суду пояснили, що придбання дорого вартісної техніки обумовлено виключно інтересами дитини та забезпеченням сину якісного навчання в умовах переходу навчання на дистанційну форму навчання. Крім того, факт переведення учнів шкіл на дистанційну форму навчання є загальновідомим та підтвердженню відповідними доказами не підлягає. Щодо понесених витрат на придбання комп`ютерної техніки, то їх понесення підтверджено копією чеку на оплату в магазині «Смарт», оригінал якого наявний у позивачки та гарантією на вищевказану техніку. Також вказала й про те, що попередньо з відповідачем вона не погоджувала питання придбання цієї техніки, оскільки у них склалися неприязні відносини, з батьком дитини вона не спілкується й відповідно відповідач також не виявляє ніякого бажання спілкування безпосередньо із своїм сином, тому рішення щодо придбання цієї техніки вона приймала самостійно.

Відповідач та його представник у судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції заперечували проти задоволення позову. При цьому, відповідач заперечуючи проти позову вказав, що позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження факту придбання комп`ютерної техніки саме для використання її сином для дистанційного навчання, а також не надано й належних доказів на підтвердження факту понесення відповідних витрат, зокрема акту приймання-передачі техніки тощо та квитанції, на якій би було вказано, що саме ОСОБА_1 сплатила кошти за придбання техніки. Крім того, позивачка попередньо не зверталася до нього з питанням придбання цієї техніки та не погоджувала умови придбання, її вартості тощо. Також вказав й на те, що він сплачує аліменти на утримання сина, заборгованості не має , а також на утриманні у нього знаходяться ще двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною й відповідно його доходи не дають можливості для сплати позивачці половини вартості придбаної техніки, оскільки це значна сума для бюджету його сімї.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

На підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.02.2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання спільного сина в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а/с 8-9). При цьому, доказів існування заборгованості у відповідача щодо сплати аліментів, в матеріалах справи відсутні та як зазначає відповідач , він щомісячно на утримання сина сплачує аліменти в розмірі 3 тис. грн.

Крім того, як убачається зі змісту вищевказаного рішення суду, відповідач також має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також має у власності рухоме та нерухоме майно та офіційно працевлаштований.

Однак, відомості про розмір отриманих доходів відповідач суду не надав.

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_1 офіційно працевлаштована, працює викладачем Буковинського університету та її офіційний дохід становить за останні шість місяців - 21 468 грн. 24 коп., середньомісячний заробіток становить 3 329 грн., що підтверджується відповідною довідкою з місця роботи, наданою позивачем до початку розгляду справи по суті.

Дані щодо наявності у позивачки інших джерел доходу в матеріалах справи відсутні й відповідачем будь-яких доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 інших доходів суду не надано й відповідно отриманий розмір доходів не спростовано.

Зокрема, звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивачка вказувала, що дані витрати обумовленні придбанням комп`ютерної техніки для забезпечення якісного навчання їх сина в умовах дистанційного навчання, яке запроваджено у навчальних закладах у зв`язку із встановленням карантинних обмежень через захворювання на Ковід-19, й відповідно придбання вищевказаної комп`ютерної техніки обумовлено виключно забезпеченням її сину реалізації права на навчання та використання якісної техніки, яка б працювала злагоджено і довго, містила хорошу камеру, відповідний об`єм пам`яті та можливість виходу в мережу «Internet», а тому просила стягнути з відповідача половину вартості придбаної техніки в розмірі 5801,49 грн.

Так, положеннями ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Крім того, ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини ( крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, саме в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття тощо.

При цьому, судом встановлено, що 8 серпня 2020 року позивачкою у магазині «Смарт» придбала комп`ютерну техніку, а саме: ноутбук ASUS X543UB-DM1419, комплектуючий пристрій «мишку» Maxxter Mr-333-W White та сумку для ноутбуку Grand-X SB-179, загальною вартістю 11 602,98 грн., що підтверджується копією відповідної квитанції, оригінал якої був наданий позивачкою суду та оглянутий в ході розгляду справи (а.с. 10).

Факт придбання комп`ютерної техніки саме позивачкою підтверджується наявністю у неї оригіналу квитанції про її оплату, виданої магазином «Смарт», а тому доводи відповідача в частині відсутності у ОСОБА_1 належних доказів на підтвердження факту придбання цієї техніки та понесення відповідних витрат, є безпідставними та спростовуються наданими позивачкою доказами, а саме оригіналом відповідної квитанції. До того ж інших доказів, які спростовували факт придбання цієї техніки саме позивачем, ОСОБА_2 суду не надано.

При цьому, наданий позивачем в ході розгляду справи гарантійний талон на придбану техніку, як доказ придбання цієї техніки саме позивачкою, то суд даний доказ до уваги не приймає, оскільки він поданий з порушенням встановлених ЦПК України строків та позивачем не заявлено клопотань щодо наявності поважних причин неподання цього доказу у строки встановлені ЦПК України.

Крім того, як вставлено судом, необхідність придбання вищевказаної комп`ютерної техніки та комплектуючих до неї елементів обумовлена введенням у зв`язку із встановленням на території України, у тому числі й Чернівецькій області та м. Чернівці карантинних обмежень через пандемію Ковід-19 та переведенням навчання у навчальних закладів до дистанційної форми навчання.

При цьому даний факт є загальновідомий та підтвердженню належними доказами згідно положень ЦПК України не підлягає.

Крім того, рішенням комісії ТЕБ та НС від 27 серпня 2020 року у зв`язку із введенням на території м. Чернівці «червоної зони» карантинних обмежень, навчання у загальноосвітніх закладах з 1 вересня 2020 року проводилося в дистанційній формі.

До того ж, придбання вищевказаної комп`ютерної техніки обумовлено й необхідністю реалізації дитині права на отримання якісної освіти та організації якісного процесу навчання шляхом використання техніки з камерою, відповідним об`єм пам`яті та можливість виходу в мережу «Internet», а тому вищевказані обставини суд в розумінні ст. 185 СК України визнає саме як особливі обставини, що спричинили додаткові витрати на дитину.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів в частині не доведення позивачкою факту використання придбаної техніки саме дитиною й відповідно доказів використання її не за призначенням чи для особистого користування безпосередньо позивачкою.

За таких обставин, суд оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що понесені позивачкою витрати на придбання комп`ютерної техніки зумовлені саме крайньою необхідністю, а саме встановленням дистанційної форми навчання у навчальних закладах у зв`язку із карантинними обмеженнями, а відсутність придбаної техніки унеможливлювало б належним чином в період дистанційного навчання дитині отримувати належний рівень знань й відповідно якісну освіту.

На підставі викладеного, суд виходячи з наведених норм матеріального права, а також положень СК України, враховуючи те, що участь у додаткових витратах на дитину покладається рівною мірою на матір і батька, а також враховуючи те, що позивачкою надано суду докази понесених додаткових витрат, які зумовлені крайньою необхідністю, зважаючи на підтверджений доказами рівень її доходів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неможливості сплати позивачці половини вартості придбаної техніки через його малозабезпеченість чи скрутне матеріальне становище, зокрема довідки про його доходи. Посилання відповідача про те, що позивачка не зверталася попередньо до нього для вирішення питання про придбання вищевказаної техніки не є підставою для відмови в позові, оскільки понесені додаткові на дитину можуть відповідно до положень ст. 185 СК України можуть фінансуватися як наперед, так й покриватися після їх фактичного понесення.

Крім того, за змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, а відомості про те, що відповідач відноситься до категорії осіб, які звільненні від сплати судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 185 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5801,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало