Справа № 274/7653/20 Провадження № 2/0274/49/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
18.02.21 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
провизначення часток у спільній сумісній власності,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визначити, що частки ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, які розташовані на території Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області:
є рівними і складають по 1/2.
Позов обґрунтований тим, що земельні ділянки, які стосуються предмета спору, належали на праві спільної сумісної власності батьку ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , проте не може оформити у власність належні тому частки у земельних ділянках у зв`язку з невизначеністю розміру цих часток.
ОСОБА_2 позов визнав.
Судом з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.07.2017 р. (а. с. 8).
Як вбачається з трьох постанов від 15.08.2019 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Г.А. Денисенко, ОСОБА_1 15.08.2019 р. звернувся до зазначеної контори з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які стосуються предмета спору, після смерті батька ОСОБА_1 , проте цими постановами ОСОБА_1 було відмовлено у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину на частку земельних ділянок, які стосуються предмета спору, у зв`язку з тим, що не виділено частку померлого ОСОБА_3 (а. с. 10, 11, 12).
Тобто зі змісту зазначених постанов випливає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 за законом щодо земельних ділянок, які стосуються предмета спору.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Таким чином до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_3 , зокрема, щодо часток у праві власності на земельні ділянки, які стосуються предмета спору.
Те, що ОСОБА_3 до дня смерті був співвласником земельних ділянок, які стосуються предмета спору, іншим співвласником цих земельних ділянок є ОСОБА_2 , підтверджується двома свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 21.12.2015 р. серії СТВ № 150084 та № НОМЕР_1 , та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.12.2015 р. серії НОМЕР_2 (а. с. 13, 14, 15).
З наведених свідоцтв, а також трьох постанов від 15.08.2019 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Г.А. Денисенко, вбачається, що земельні ділянки належали ОСОБА_3 до дня його смерті та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності (без визначення часток).
Згідно з частинами першою та другою статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.
Тобто земельні ділянки, які стосуються предмета спору, були спільною сумісною власністю ОСОБА_3 до дня його смерті, та ОСОБА_2 .
Частинами першою та другою статті 370 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
У матеріалах справи відсутні докази того, що розмір часток ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку є різним, а визнання ОСОБА_2 позову свідчить про те, що розмір часток є рівним.
Беручи до уваги зазначене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .
Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.
Керуючись статтями 206, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) задовольнити.
2. Визначити, що частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, які розташовані на території Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області:
3. Визначити, що частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, які розташовані на території Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут