КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №756/1488/19 Головуючий у 1 інстанції: Жук М.В.

Провадження №22-ц/824/438/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

16 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних,-

ВСТАНОВИЛА

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом доОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, в якому з урахування позовної заяви, поданої на виконання вимог ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року, просила стягнути:

- з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 031 грн 24 коп. матеріальної шкоди (втрату товарної вартості) , 3% річних та інфляційні втрати;

- з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 22 580 грн 31 коп. матеріальної шкоди, 3% річних, інфляційні втрати та витрати на її оцінку.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 02 лютого 2016 року о 19:25 год на перехресті пр-ту Героїв Сталінграда та вул. М. Малиновського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю її автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , цивільна-правова відповідальність застрахована ПрАТ « СК «Нова», та автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільна-правова відповідальність застрахована ПрАТ «СК «Провідна».

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_3 , яка є власником автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2 , письмово повідомила ПрАТ «СК «Провідна» про настання події.

24 березня 2016 року вона (позивач) написала ПрАТ «СК «Провідна» заяву на виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Провідна» не направила свого представника на огляд її пошкодженого автомобіля, у зв`язку з чим вона самостійно замовила експертизу.

Так, відповідно до висновку №618 від 25 березня 2016 року матеріальний збиток складає 16 516,42 грн (в тому числі втрата товарної вартості 8258,11 грн).

Таким чином, з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь підлягає стягненню матеріальний збиток у розмірі 8 258 грн 21 коп., пеня у розмірі 8 384 грн 22 коп., індекс інфляції у розмірі 4 357 грн 03 коп., 3% річних у розмірі 796 грн 16 коп. та витрати за проведення експертизи в розмірі 784 грн 69 коп., а з ОСОБА_2 на її користь втрата товарної вартості у розмірі 8258 грн 11 коп., індекс інфляції у розмірі 4 929 грн 32 коп. та 3% річних у розмірі 843 грн 71 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ПрАТ «СК «Провідна» після отримання повідомлення про ДТП від страхувальника не направило свого представника на огляд пошкодженого автомобіля, у зв`язку з чим згідно ст. 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона за власні кошти замовила експертизу.

Вказує, що вона не зобов`язана була зберігати транспортний засіб у такому стані, в якому він був після ДТП, оскільки уповноважений представник страховика не прибув до місцезнаходження пошкодженого майна не з вини потерпілої особи.

Крім того, суд першої інстанції не дослідив аргументи позовної заяви щодо стягнення з ОСОБА_2 втрати товарної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалами Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без задоволення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

02.02.2016 року о 19 год 25 хв. по пр-ту Героїв Сталінграда в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Peugeot Bipper», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 .

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15.03.2016 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Даною постановою встановлено провину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність осіб, що на законних підставах експлуатують транспортний засіб Peugeot Bipper», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується Полісом №АЕ/3882131 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 33.1, 33.2 ст. 33Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Обов`язок повідомлення страховика (ПрАТ «Страхова компанія «Провідна») покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Цей обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП і запобігти необґрунтованим виплатам.

Потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

04 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «Нова» із повідомленням про страховий випадок з ОСЦПВ.

24 березня 2016 року ОСОБА_1 подала до ПрАТ «СК «Провідна» заяву про виплату страхового відшкодування.

Згідно висновку експертного дослідження №6185 від 25 березня 2016 року, зробленого на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 16 516 грн 42 коп.

Заперечуючи проти відшкодування шкоди ПрАТ «СК «Провідна» посилалося на п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У силу п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Згідно з п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 письмове повідомлення від страхувальника ОСОБА_3 написано ПрАТ «СК «Провідна» протягом трьох робочих днів після настання ДТП.

Відповідно до п. 34.1 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Однак, як у матеріалах цивільної справи, так і в матеріалах страхової справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_3 про настання події, що містить ознаки страхового випадку, щоб надало можливість уповноваженому представнику страховика прибути до місця знаходження пошкодженого транспортного засобу для його огляду.

З дня подання ОСОБА_1 заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Провідна» розпочала дії з розслідування події, що мала місце 02.02.2016 року.

На підтвердження власних доводів щодо повідомлення ОСОБА_1 про необхідність надання автомобіля для огляду ПрАТ «СК «Провідна» посилалося на листи від 24 березня 2016 року, 05 квітня 2016 року та 19 січня 2017 року.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримувала вказані листи.

Водночас, 21.03.2016 року ОСОБА_1 замовила проведення автотоварознавчого дослідження для визначення вартості матеріального збитку КТЗ.

Згідно висновку експертного дослідження №6185 від 25 березня 2016 року, зробленого на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 16 516 грн 42 коп., з яких коефіцієнт фізичного зносу - 8 258 грн 21 коп. (а.с. 28-36)

До позовної заяви ОСОБА_1 додано копію повідомлення телеграфом, адресоване ОСОБА_2 , про огляд її транспортного засобу 24.03.2016 року та необхідність повідомлення страхової компанії ОСОБА_2 про дату огляду. (а.с. 27)

Однак, копія повідомлення телеграфом не підтверджує повідомлення ОСОБА_2 про дату та час огляду, оскільки дане повідомлення не містить доказу того, що воно було направлене відповідачу чи нею отримане.

ОСОБА_1 також не було надано доказів надання ПрАТ «СК «Провідна» висновку експертного дослідження №6185 від 25 березня 2016 року та що остання не погодилася із визначеним розміром матеріального збитку.

Наведене свідчить, що ні ОСОБА_1 , ні ПрАТ «СК «Провідна» не вчинили всіх можливих дій для визначення розміру матеріального збитку, завданого автомобілю «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 .

Водночас колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 звернулася у лютому 2019 року до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди і з моменту отримання копії позовної заяви разом з копією висновку експертного дослідження №6185 від 25 березня 2016 року ПрАТ «СК «Провідна» було відомо про визначений позивачем розмір матеріального збитку.

ПрАТ «СК «Провідна» не спростувало розмір завданого матеріального збитку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що страховою компанією були порушені права позивача на отримання страхового відшкодування, а тому з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 8 258 грн 21 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 8 258 грн 21 коп. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Колегією суддів встановлено, що різниця між сумою страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з страхової компанії, та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у зв`язку з законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме, врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 8 258 грн 21 коп.

ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» витрати на проведення експертизи у розмірі 784 грн 69 коп.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 замовила за власні кошти експертизу пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу.

За проведення експертного дослідження ОСОБА_1 сплатила 744 грн, що підтверджується рахунком-фактурою №СЧ-0019747 від 24 березня 2016 року та квитанцією від 24 березня 2016 року. (а.с. 37)

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 направляла ПрАТ "СК`Провідна" повідомлення щодо дати та часу огляду пошкодженого транспортного засобу.

Надана позивачем до суду копія повідомлення телеграфом, адресована ОСОБА_2 , не підтверджує повідомлення страховика про дату та час огляду.

Оскільки позивач не надала належних доказів того, що ПрАТ "СК`Провідна" порушила свої зобов`язання та ухилилася від здійснення огляду пошкодженого транспортного засобу, який проводився за заявою ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з страхової компанії 784 грн 69 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» пені, 3% річних та інфляційних втрат та стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат та 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

За положеннями ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки колегією суддів було встановлено, що ні ОСОБА_1 , ні ПрАТ «СК «Провідна» не вчинили всіх можливих дій для визначення розміру матеріального збитку, що в свою чергу позбавляє можливості визначити строк виконання зобов`язання, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Також відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат та 3% річних, так як ОСОБА_1 не надано доказів звернення до винної особи з вимогою відшкодувати їй завдану шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, з ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги по 433 грн 30 коп. з кожного.

ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про винесення окремої ухвали щодо ПрАТ «СК «Провідна».

Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Колегією суддів не встановлено обставин, які б надавали підстави постановлення окремої ухвали щодо ПрАТ «СК «Провідна».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 8258 грн 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 8258 грн 21 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 433 грн 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 433 грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль