П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Купар Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 листопада 2020 року (у складі судді Деметрадзе Т.Р.) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в жовтні 2020 р.

Просив накласти арешт і заборону відчуження на земельну ділянку, кадастровий номер :01:006:0032, загальною площею 0,0824 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

На обґрунтування указав, що дії стосовно реалізації на електронних торгах земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0032, загальною площею 0,0824 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить заявнику на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 059437 від 31.01.2006 р., і реєстрації за покупцем права власності на спірний об`єкт є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України. Тому такі правочини підлягають визнанню недійсними внаслідок недодержання у момент їх вчинення вимог ст.ст.203, 215 ЦК України.

Вважає, що заходи забезпечення позову є необхідними та достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Ухвалою Ужгородського міськрйонного суду від 11 листопада 2020 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та прийняти нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Покликається на порушення норм процесуального права.

Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що предметом позовних вимог є визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу проведення торгів, акта державного виконавця про проведені електронні торги, скасування свідоцтва про право на придбане нерухоме майно,скасування запису про право власності на спірне нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заявник вважає, що такими діями порушено його права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном на праві приватної власності.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд виходив із того, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а заяву про забезпечення позову - задовольнити частково, із таких мотивів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

Згідно з ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спірних правовідносин є те, що 24.10.2017 р. ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з продажу належної позивачу земельної ділянки з кадастровим :01:006:0032, загальною площею 0,0824 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований закінчений будівництвом житловий будинок, де фактично проживає заявник разом із своєю сім`єю.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 24.10.2017 р. № 291927 ДП «СЕТАМ» переможцем визнаний ОСОБА_2 , який придбав спірне майно за ціною 267 940 грн.

31.10.2017 р. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстраційним номером НВ-17, згідно з яким ОСОБА_2 став власником спірного майна, що належить позивачеві (а.с.12-13).

Позивач вважає проведення електронних торгів, складення акту за результатами торгів, видачу свідоцтва про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку незаконними.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на спірну земельну ділянку та заборонити вчиняти певні дії.

Висновки суду першої інстанції стосовно необґрунтованості заяви та не зазначення обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не відповідають обставинам справи.

Очевидно, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно є ризики, що в подальшому відповідачем можуть вчинятися дії щодо продажу спірного майна, зміни конфігурацій на спірному об`єкті тощо. Указані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо правомірності набуття відповідачем права власності на майно, яке належало позивачеві і вибуло з його власності (як стверджує позивач) незаконно.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірний об`єкт може бути відчужений третім особам або змінити свою конфігурацію, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав.

Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення його позовних вимог. Інтереси та права відповідача таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізовувати свої права стосовно земельної ділянки набутої у власність.

Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на його користь.

Також належить зауважити, що судом першої інстанції було залишено без задоволення заяву про забезпечення позову, однак у силу приписів ч.ч.5, 6 ст.153 ЦПК України суд за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову може її забезпечити (повністю або частково) або відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Залишення заяви про забезпечення позову без задоволення ст.ст.149-159 ЦПК України не передбачено.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу суду першої інстанції належить скасувати як суперечну положенням ст. 263 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, п.п.1,3,4 ч.1 ст. 376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 листопада 2020 року скасувати. 3.Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково. 3.1. Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:006:0032, загальною площею 0,0824 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 4.У задоволенні решти заяви відмовити. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 12.02.2021 р.

Судді: