Номер провадження: 22-ц/813/4492/21
Номер справи місцевого суду: 496/5175/20
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участі секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2020 року про відмову у забезпеченні позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :01:004:0325, яка розташована по АДРЕСА_1 на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на вказану земельну ділянку.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні Одеської міської лікарні № 10 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав на його ім`я заповіт, посвідчений черговим лікарем, відповідно якого на випадок своєї смерті заповів все своє майно заявнику. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право власності йому було відповлено у зв`язку з порушенням спадкодавцем при складенні заповіту вимог ч.1 ст.1257 ЦК України (заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним). Між тим, заявник зазначає, що спочатку спадкодавець у лютому 2008 року склав заповіт на ім`я свого прийомного сина ОСОБА_3 , якого вподальшому, при складанні 20.01.2019 року заповіту на ім`я заявника, позбавив спадщини. Станом на даний час ОСОБА_3 намагається збільшити об`єм спадкової маси, у зв`язку з чим звернувся з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, про припинення права власності, про визнання квартири спадковим майном. Звернення ОСОБА_3 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а згодом до суду з позовом до ОСОБА_4 свідчить про те, що ОСОБА_3 бажає прийняти спадщину за заповітом від 06.02.2008 року та не допустити до прийняття спадщини заявника за заповітом від 20.01.2019 року, який претендує на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1 на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2020 року скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову через невстановлення обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, є помилковими, оскільки у разі відкриття судового провадження за позовною заявою скаржника та отримання відповідачем ОСОБА_3 копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, останній буде намагатися не допустити реалізації спірного заповіту та невиконання останньої волі померлого, крім того, з моменту відкриття спадщини вже минуло два роки, і якщо щодо спірної ділянки будь-яка особа набуде права власності і у разі визнання спірного заповіту дійсним, дана земельна ділянка не буде входити до об`єму спадкової маси, у зв`язку з чим, на думку апелянта, на розуміння цих ризиків не потрібно наводити беззаперечних прямих доказів.

Також апелянт наголошує, що в оскаржуваній ухвали судом першої інстанції надано оцінку доказової бази самої майбутньої судової справи та перспективи задоволення його позовних вимог, що є неприйнятним при вирішенні питання про забезпечення позову.

В судове засідання суду апеляційної інстанції з`явився апелянт ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники процесу 22.06.2021 року до суду не з`явились, були повідомлені належним чином. Від завідувача Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса до суду надійшов лист від 01.04.2021 року, який зареєстрований в суді 12.04.2021 року за № 22-7685/21, відповідно до якого заявник просить дану цивільну справу розглядати за відсутності представника Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса (а. с. 43-44).

Судова кореспонденція, що направлялась на поштову адресу ОСОБА_3 , повернулась до суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 37-40), що в розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що заявником не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте погодитись з таким висновком районного суду не можна з огляду на таке.

Частина 1 статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що у грудні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову до подання позову.

Дане клопотання обгрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , який за життя склав заповіт, в якому визначив заявника, як єдиного спадкоємця. Звернувшись у липні 2019 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 отримав відповідь державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що заповіт складено з порушенням п. 1 ст. 1257 ЦК України. З огляду на зазначне, заявник має намір звернутись до суду із позовною заявою про визнання заповіту дійсним та визнання права власності на майно, яке охоплено заповітом. Між тим, у померлого ОСОБА_2 залишився син ОСОБА_3 , на ім`я якого 06.02.2008 року ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчений заповіт, при цьому, у заповіті від 20.01.2019 року заповідач зазначив про позбавлення свого сина прав на його майно. Станом на момент смерті ОСОБА_2 , йому належала на праві власності земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :01:004:0325, яка розташована по АДРЕСА_1 на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області. Заявник вказав, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2020 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , де він намагається вступити у спадщину та збільшити об`єм спадкової маси. На думку заявника, такі дії ОСОБА_3 свідчать про те, що він в супереч останньої волі заповідача намагається прийняти спадщину за заповітом від 06.02.2008 року. За таких обставин заявник просив накласти арешт на земельну ділянку, що належала заповідачу, та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, щодо даної земельної ділянки.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановено, що з доданих до клопотання про забезпечення позову доказів вбачається, що відповідно копії заповіту від 20.01.2019 року, посвідченого черговим лікарем урологічного відділення лікарні КУ «Міська клінічна лікарня № 10», ОСОБА_2 визначив спадкоємцем свого майна ОСОБА_1 . Відповідно до свідоцтва на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 916405 від 03.08.2006 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, і на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 23.02.2006 року № 251/2006 останній є власником земельної ділянки площею 0.0600 га, розташованої ОСК «Чайка» СТ «Простір», вул. 5 Лінія, зем. діл. № 6.116, Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області.

Згідно з копією нотаріально засвідченого перекладу свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком останнього є ОСОБА_3 . При цьому, як вбачається з копії нотаріально посвідченого заповіту ОСОБА_2 від 06.02.2008 року, останній призначив спадкоємцем свого майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2020 року у справі № 522/8695/20 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Запольської Ольги Василівни про розірвання договору довічного утримання (догляду), про припинення права власності, про визнання квартири спадковим майном.

Як вбачається з копії заяви про прийняття спадщини за заповітом від 15.07.2019 року, адресованої до Першої Одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкове майно складається з земельної ділянки та грошових коштів. Та як встановлено з копії відповіді Першої Одеської державної нотаріальної контори у м. Одесі від 06.09.20219 року, що адресована ОСОБА_1 , останньому відповідно до його заяви повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину.

Приписи частини 1 статті 149 ЦПК України встановлюють, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

При цьому, за вимогами частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову, не врахував наведеного та передчасно відмовив заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також враховуючи вимоги майбутньої позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме слід забезпечити позов шляхом заборони нотаріусам, які завели спадкову справу, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , видавати свідоцтво про право власності на спадщину особам, які звернулися із заявою про прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Такий вид забезпечення є цілком співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами.

Згідно частини 6 статті 152 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на зазначене, колегія судді приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід скасувати із постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2020 року скасувати та постановити нову.

Заборонити нотаріусам, які завели спадкову справу, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , видавати свідоцтво про право на спадщину особам, які звернулися із заявою про прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складено: 25.06.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова