Справа № 182/3956/13-ц
Провадження № 2/0182/1189/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Рибакової В.В.

при секретарі - Шалівській А.С.

за участю відповідача по зустрічному позову - ОСОБА_1 , представника відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача по зустрічному позову ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом (а.с.3-4 том1).

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Троян Н.А.) від 23.05.2013 року (а.с.13 том1), провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом було відкрито у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Троян Н.А.) від 03.09.2013 року (а.с.27-28 том1), призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, посмертну судово-психіатричну амбулаторну експертизу у відношенні ОСОБА_9 , 1912 року народження; ухвалено надати для проведення експертизи цивільну справу та індивідуальну картку стаціонарного хворого; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

06.09.2013 року до суду звернувся ОСОБА_5 з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом (а.с.32-35 том1).

26.03.2014 року від Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» відділення судово-психіатричних експертиз надійшов Акт №7 від 20.02.2014 року амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи на ОСОБА_9 , 1912 року народження (а.с.63-65), згідно висновків якого визначити психічний стан та вирішити експертні питання відносно ОСОБА_9 на період складання та підписання заповіту 21.07.1991 року не видається можливим у зв`язку з відсутністю в матеріалах цивільної справи будь-яких свідчень про її психічний стан на період часу, що цікавить.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Троян Н.А.) від 10.04.2014 року (а.с.67 том1), відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на ј частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; призначено справу до розгляду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Троян Н.А.) від 19.11.2014 року (а.с.88-89 том1), призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, додаткову посмертну судово-психіатричну амбулаторну експертизу у відношенні ОСОБА_9 , 1912 року народження; ухвалено надати для проведення експертизи цивільну справу та індивідуальні картки стаціонарного хворого №7810, 7572; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

20.02.2015 року від Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» надійшов Акт судово-психіатричного експерта №3 від 22.01.2015 року (а.с.90-92), згідно висновків якого визначити психічний стан та вирішити експертні питання відносно ОСОБА_9 на період складання та підписання нею заповіту від 21.07.1991 року не видається можливим.

Згідно Довідки про повторний автоматичний розподіл справи між суддями (для місцевого суду) (а.с.93 том1), справу № 182/3956/13-ц передано в провадження судді Рибакової В.В.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2015 року (а.с.95 том1), відновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; призначено справу до розгляду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному закладу охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3», провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.121,122 том 1).

25.05.2016 року від КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» на адресу суду надійшов лист вих. № 24/4032 від 19.05.2016 року про повернення без виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.04.2016 року у зв`язку з тим, що відповідно до Наказу МОЗ України № 194 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 1000 від 24.12.2014 року) про «Перелік спеціалізованих судово-психіатричних експертних установ України та психіатричних закладів, у структурі яких функціонують судово-психіатричні експертні відділення (комісії)», здійснення Харківською обласною клінічною психіатричною лікарнею № 3 посмертної судово-психіатричної експертизи по Дніпропетровській області - не передбачено (а.с.124-127 том1 ).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року (а.с.129-130 том1), скасовано ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.04.2016 року, відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; призначено справу до судового розгляду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер відповідач ОСОБА_8 (а.с.137 том 1).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 року клопотання представника позивача - задоволено, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом було зупинено - до залучення до участі у справі правонаступника (а.с.139 том1).

09.06.2017 року до суду надійшов лист від Другої Нікопольської державної нотаріальної контори вих. № 1271/01-09 від 22.05.2017 року, згідно якого після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 - була заведена спадкова справа № 518/2016. Надано копію спадкової справи № 518/2016, Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47799533 від 22.05.2017 року та Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47799557 від 22.05.2017 року. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47799533 від 22.05.2017 року вбачається, що 28.10.2016 року була заведена спадкова справа № 518/2016. Згідно матеріалів спадкової справи № 518/2016, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47799533 від 22.05.2017 року спадкоємцем померлого ОСОБА_8 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.142-196 том 1).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року (а.с.198-199 том1) відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; залучено до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ; призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 року призначено по справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, провадження по справі зупинено на час проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с.232-233 том 1).

На адресу Нікопольського міськрайонного суду надійшло клопотання Київського міського центру судово-психіатричної експертизи про надання додаткових матеріалів, а саме медичної карти амбулаторної хворої із Центру первинної медико-санітарної допомоги КЗ «Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги», довідки від психіатра за місцем мешкання, у разі перебування на обліку - медичної карти амбулаторної хворої. Для розгляду вказаного клопотання повернуто матеріали цивільної справи (а.с.242 том1).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року (а.с.244 том1) поновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; розгляд клопотання Київського міського центру судово-психіатричної експертизи про надання додаткових матеріалів призначено у судове засідання.

Згідно відповіді КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 14.01.2019 року за № 62, первинна облікова медична документація (медична карта амбулаторного хворого) на ОСОБА_9 , 1912 року народження, в закладі відсутня так як заведена не була (а.с.17 том2).

Як вбачається з відповіді Комунального некомерційного підприємства «Нікопольський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 25.01.2019 року №52, до 01.11.2011 року всі амбулаторії Нікопольського району перебували у віданні КЗ «Нікопольська ЦРЛ» ДОР». Після створення КЗ «НРЦ ПМСД» архівні документи від КЗ «Нікопольська ЦРЛ» ДОР» не отримували. Відповідно до наказу МОЗ України № 302 від 27.12.99 р. первинна облікова медична документація (медична карта амбулаторного хворого) зберігається 5 років (а.с.19 том2).

Згідно відповіді Комунального підприємства «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 01.03.2019 року за № 234, відомостей про те, чи перебувала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_2 немає; дані про перебування на обліку жителів Нікопольського району має лише КЗ «Нікопольська міська районна лікарня» (а.с.23 том2).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2019 року (а.с.28-30 том2) клопотання Київського міського центру судово-психіатричної експертизи про надання додаткових матеріалів залишено без задоволення; на виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 року про призначення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом повторної посмертної судово-психіатричної експертизи ухвалено направити Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, що знаходиться за адресою: 04655, м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), б.103А, цивільну справу №182/3956/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом в двох томах, а також направити індивідуальні медичні картки стаціонарного хворого № 7810, № 7572 та квитанцію № 1/22 від 22.06.2018 року на суму 5629,50 грн. про оплату ОСОБА_1 судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 ; проведення експертизи провести за матеріалами справи; провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

23.07.2019 року до Нікопольського міськрайонного суду надійшли матеріали цивільної справи та висновок судово-психіатричного експерта № 323 від 07.06.2019 року у відношенні ОСОБА_9 , 1912 року народження (а.с.34,35-39 том2).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.08.2019 року (а.с.41-42 том2) поновлено провадження по цивільній справі; призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 року (а.с.61-62 том2) призначено по справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення яої доручено Державній установі «Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України», для проведення зазначеної експертизи експертам направлено цивільну справу №182/3956/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, а також направити індивідуальні медичні картки стаціонарного хворого № 7810, № 7572, зазначено, що інших матеріалів для проведення експертизи судом не здобуто; витрати по проведенню експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 ; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

10.06.2020 року до суду від Державної установи «Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України» надійшов лист з повідомленням, що для проведення експертизи по справі необхідно перерахувати кошти в сумі 15700,00 грн. на розрахунковий рахунок інституту та вказано, що експертиза буде прийнята до виконання після надходження коштів на розрахунковий рахунок інституту (а.с.65 том2). Копію зазначеного листа було вручено позивачу ОСОБА_1 19.06.2020 року, що підтверджується відповідною розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.67 том2).

До Нікопольського міськрайонного суду було повернуто матеріали цивільної справи № 182/3956/13-ц за позовом ОСОБА_1 без виконання ухвали, у зв`язку з відсутністю оплати протягом тривалого часу.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.12.2020 року (а.с.71 том2) поновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 року (а.с.88-89 том2) заяву представника позивача по первісному позову ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подану від імені позивача ОСОБА_1 задоволено; ухвалено прийняти відмову ОСОБА_1 від позову; провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом закрито.

У зустрічному позові ОСОБА_5 послався на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_9 , якій належало домоволодіння АДРЕСА_2 . За життя вона залишила заповіт від 21.07.1991 року, посвідчений головою Придніпровської сільської Ради Монаховою В.А., яким вказане домоволодіння заповідала ОСОБА_3 . Спадкоємцями за законом є він-позивач, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . Вважає, що зазначений заповіт підлягає визнанню недійсним з тих підстав, що ОСОБА_9 з 19.10.1989 року по 30.10.1989 року знаходилась на лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба II-III ступеня, атеросклеротична та гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія II-III ступеня, порушення кровообігу в басейні лівої середньої мозкової артерії з частковою афазією, в останні роки життя мала незадовільний стан здоров`я, не впізнавала своїх родичів. Про існування спірного заповіту він дізнався в березні 2013 року, коли ОСОБА_3 повідомив про намір продати домоволодіння та показав заповіт. Вважає, що спадкоємцями за законом є діти померлої - він, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які мають право на спадкування по 1/4 частині домоволодіння. На підставі викладеного, просить визнати заповіт недійсним та визнати за ним права власності на 1/4 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Позивач по зустрічному позову - ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про судове засідання, з`явився у судове засідання 17.06.2021 року о 14-30 год., проте, під час знаходження суду у нарадчій кімнаті при вирішенні зави представника позивача по первісному позову про закриття провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 , залишив залу судового засідання. На підставі п.1 ч.3, ч.6 ст. 223 ЦПК України суд продовжив розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні відповідач по зустрічному позову - ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили у зустрічному позові відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

У судовому засіданні представник відповідача по зустрічному позову ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти задоволення зустрічного позову заперечувала за безпідставністю та недоведеність. Крім того, послалась на сплив позовної давності.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.214 том1), вказав, що проти зустрічних позовних вимог ОСОБА_10 заперечує, просить у його позові відмовити.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, була повідомлена про день, час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату (а.с.79 том2).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 (а.с.37 том1 - копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.46 том1), а також вбачається з Довідки, виданої виконкомом Придніпровської сільської ради народних депутатів (а.с.51 том1), свідоцтва про права на спадщину за заповітом (а.с.52 том1).

Листом Першої нікопольської державної нотаріальної контори від 11.09.2013 року (а.с.38 том1), повідомлено, що документи за 1995 рік передані на зберігання до державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області, згідно даних по Алфавітній книзі за 1995 рік після смерті ОСОБА_9 заведена спадкова справа №462 та видано свідоцтво про право на спадщину 26.10.1995 року.

24.09.2013 року до суду Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області надано нотаріально завірену копію спадкової справи №462 після ОСОБА_9 , заведену Першою нікопольською нотаріальною конторою у 1994 році (а.с.40,41-52 том1). В матеріалах спадкової справи наявні заяви ОСОБА_3 , яким він просить видати свідоцтво на спадщину (а.с.42 том1), заява ОСОБА_1 про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.43 том1), заява ОСОБА_1 від 26.09.1995 року з якої вбачається, що йому відомий зміст заповіту від 27.06.1991 року, р.№2-566, за яким ОСОБА_9 свій будинок заповідала ОСОБА_3 (а.с.45 том1). Згідно заповіту, посвідченого 27.06.1991 року, державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. зареєстровано в реєстрі за №2-566, ОСОБА_9 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати заповідає ОСОБА_3 (а.с.47,47-на звороті), на заповіті державним нотаріусом 26.10.1995 року також зазначено, що за відомостями нотаріальної контори даний заповіт не скасовано та не змінено. На підставі вказаного заповіту ОСОБА_3 26.10.1995 року видано свідоцтво про спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме домоволодіння, що знаходиться АДРЕСА_2 (а.с.52,52-на звороті том1).

Як зазначалось вище, ухвалою суду від 18.04.2018 року призначено по справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, провадження по справі зупинено на час проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с.232-233 том 1) та ухвалою суду від 25.04.2019 року (а.с.28-30 том2) клопотання Київського міського центру судово-психіатричної експертизи про надання додаткових матеріалів залишено без задоволення; на виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 року про призначення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом повторної посмертної судово-психіатричної експертизи ухвалено направити Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, що знаходиться за адресою: 04655, м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), б.103А, цивільну справу №182/3956/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом в двох томах, а також направити індивідуальні медичні картки стаціонарного хворого № 7810, № 7572 та квитанцію № 1/22 від 22.06.2018 року на суму 5629,50 грн. про оплату ОСОБА_1 судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 ; проведення експертизи провести за матеріалами справи; провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

Відповідно ухвали суду від 18.04.2018 року на вирішення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи було поставлено таке питання: Чи могла ОСОБА_9 , 1912 року народження розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент підписання заповіту на користь ОСОБА_3 з урахуванням перенесених захворювань з 19.10.1989 року по 30.10.1989 року та 30.10.1989 року по 27.11.1989 року: гіпертонічна хвороба II-III ступеня, атеросклеротична та гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія II-III ступеня, порушення кровообігу в басейні лівої середньої мозкової артерії з частковою афазією?

23.07.2019 року до Нікопольського міськрайонного суду надійшли матеріали цивільної справи та висновок судово-психіатричного експерта № 323 від 07.06.2019 року у відношенні ОСОБА_9 , 1912 року народження (а.с.34,35-39 том2). Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 323 від 07.06.2019 року на момент складання та підписання заповіту на користь ОСОБА_3 , а саме період 27.06.1991 року - ОСОБА_9 , 1912 року народження, виявляла ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ 10: F07 .8) і за своїм психічним станом, в той період часу, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що ОСОБА_9 знали особисто, її стан був нормальний, в чому проявлялась її хвороба вказати не можуть.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що спілкувалась з ОСОБА_9 , при цьому вона - ОСОБА_9 спілкувалась нормально, була при своєму розумі, нормально ходила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки спірний заповіт було укладено 21.07.1991 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, що діяло на час його посвідчення. На час посвідчення заповіту від 21.07.1991 року діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, тому застосуванню підлягають саме норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Цивільного кодексу Української РСР, угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина.

Відповідно до положень ст. 541 Цивільного кодексу Української РСР, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч.2 ст. 545 Цивільного кодексу Української РСР, якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється у три роки. За положеннями ст.80 вказаного Кодексу, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові; якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заповіту, посвідченого від 27.06.1991 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С., зареєстровано в реєстрі за №2-566, ОСОБА_9 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати заповідає ОСОБА_3 (а.с.47, 47-на звороті). ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 померла. На підставі заповіту від 27.06.1991 року ОСОБА_3 26.10.1995 року видано свідоцтво про спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на домоволодіння, що знаходиться АДРЕСА_2 (а.с.52,52-на звороті том1). Спірний заповіт відповідає вимогам ст. 541 Цивільного кодексу Української РСР. На заповіті державним нотаріусом 26.10.1995 року також зазначено, що за відомостями нотаріальної контори даний заповіт не скасовано та не змінено. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 323 від 07.06.2019 року на момент складання та підписання заповіту на користь ОСОБА_3 , а саме період 27.06.1991 року - ОСОБА_9 , 1912 року народження, виявляла ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ 10: F07 .8) і за своїм психічним станом, в той період часу, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (а.с.35-39 том2). Наявність нормального психічного стану ОСОБА_9 також підтвердилося показаннями свідків у судовому засіданні. Таким чином суд доходить висновку, що ОСОБА_9 розпорядилась належним їй майном на свій розсуд, залишився за життя заповіт на ім`я ОСОБА_3 .

У зустрічному позові ОСОБА_8 послався на те, що про існування заповіту дізнався після отримання копії позову ОСОБА_1 , з середини червня 2013 року. З зустрічним позовом ОСОБА_8 звернувся до суду 06.09.2013 року. Таким чином строк позовної давності не пропущений.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача по зустрічному позову щодо визнання заповіту недійсним за безпідставністю та недоведеністю.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання заповіту недійсним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом також не підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги є похідними від вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову повністю.

Так як позивачу відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог, то у відповідності до ст.141 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89,259,263-265,268 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання вказане за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_7 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 ), про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова