Справа № 331/593/20
Провадження № 2 /331/114/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Запоріжжя

головуючого судді: Жуковій О.Є

за участю секретаря : Мироненко О.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи: Максименко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району , орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в лютому 2020 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку побачень, а саме: за бажанням дитини , ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_1 , кожну другу суботу місяця у період з 10:00 години до 16:00 години; за бажанням дитини, ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_1 , кожен день народження дитини, кожного року до досягнення дитиною повноліття з 15:00 до 19:00 години.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі . Від шлюбу мають сина , ОСОБА_3 , який проживає з нею.

Спільне життя з відповідачем не склалося та подружні стосунки припинені з липня 2018 року та за рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 червня 2019 року шлюб розірвано.

Після припинення подружніх стосунків сторони не дійшли згоди у способах участі батька у вихованні та спілкуванні з спільним сином, вирішення даного питання було зумовлено безліччю конфліктів, які негативно впливають на емоційний стан дитини.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року провадження по справі відкрито.

Відповідач 10.06.2020 року надав відзив на позов, в якому позов не визнав з тих підстав, що позивач в односторонньому порядку визначив місце проживання дитини та чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, через що він вимушений був звертатися до служби у справах дітей та поліції. Також відповідач послався на те, що мати дискредитує його, як батька, в очах сина, і зазначена поведінка матері негативно впливає на рішення сина щодо зустрічей з ним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району.

У вступному слові позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, з тих підстав, що на його переконання дитина має проживати з ним, а мати негативно налаштовує дитини проти нього, чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району просила суд вирішити спір з урахуванням наданого органом опіки та піклування висновку та з дотриманням інтересів дитини.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в наданому клопотанні просив суд розглянути справу у його відсутність з забезпеченням інтересів дитини.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , який проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

З 07 березня 2009 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року у справі 331/832/2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем часто виникали конфлікти та наразі існує спір щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Зокрема, відповідач після звернення позивача до суду в лютому 2020 року, звертався до органів опіки та піклування з приводу перешкоджання з боку ОСОБА_1 побаченням з дитиною, однак за наслідками проведених перевірок будь-яких порушень чинного законодавства з боку позивача не виявлено, сторонам рекомендовано звернутися до фахівців та психологів Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Згідно з висновками спеціаліста-психолога, кандидата психологічних наук, доцента кафедри психології Запорізького національного університету ОСОБА_4 від 09.01.2020 року, за результатами проведеного психологічного обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що у процесі дослідження було виявлено, що свою сім`ю ОСОБА_5 сприймає цілісно включаючи в неї тата, маму і себе. Але також, виділяє поняття «сім`я» і «будинок» в якій він проживає на даний момент з мамою ОСОБА_1 , в якій йому комфортно, і він відчуває любов і турботу про нього з боку мами. Індивідуальний розвиток ОСОБА_6 відповідає віковій нормі дітей даного віку. У процесі спілкування з ОСОБА_6 були виявлені теплі емоційні стосунки з матір`ю ОСОБА_1 , він її любить, вважає доброю і турботливою, так само ОСОБА_5 емоційно тепло відгукується про батька ОСОБА_2 . Єдине що його фруструє, викликає почуття тривоги і страху з батьком, це агресивність (вербальна та невербальна) направлена проти матері ОСОБА_1 . ОСОБА_5 згадує свої зустрічі з батьком, з його слів, під час зустрічей вони «грають на дитячому майданчику, або просто гуляють». При зустрічах з батьком, його фрустує поведінка батька, щодо матері, у дитини починає формуватися установка що він стає джерелом такої агресивної поведінки батька, це формує у нього тривогу і страх, які можуть проявлятися відмовою від спілкування. В процесі обстеження ОСОБА_5 зазначив, що «со мной папа хороший, а со всеми остальными злой, он кричит, ругается на маму и постоянно ее толкает, что у нее появляються синяки», тобто у присутності дитини батько ОСОБА_2 проявляє фізичне і моральне насильство, виражене у фізичній агресії, образи надіслані на адресу матері, ОСОБА_1 , а дитина стає свідком цих дій, що природно призводить до порушення його психологічного благополуччя.

Відповідно висновку невролога Дитячого медичного центру «Айболит», від 20.01.2020 року у ОСОБА_6 виявлено «нервозоподібний стан з нав`язливими рухами», призначено медикаментозне лікування та спостереження у лікаря .

Згідно психолого-педагогічної характеристики Запорізького навчально-виховного комплексу № 70 ЗМР Запорізької області, від 24.01.2020 року за результатами проведення психодіагностичного обстеження ОСОБА_6 було встановлено, що останній переживає тривогу, пов`язану з відносинами у родині. Фігуру батька хлопець сприймає як небезпечну, підсвідомо намагається уникнути контактів з ним. Спілкування з батьком негативно впливає на емоційний стан дитини, викликає хвилювання напругу .

Відповідно довідки Запорізького навчально-виховного комплексу №70 ЗМР Запорізької області, від 24.01.2020 року, про міру участі батька у вихованні ОСОБА_6 , Адміністрація зазначає, що батько протягом першого півріччя навчального року не з`являвся у школу, батьківські збори не відвідував, контакт з вчителями не підтримував, успіхами сина не цікавився. Протягом останнього часу почав зустрічати ОСОБА_6 з групи продовженого дня. Проте, за даними психологічного обстеження, візити батька до школи негативно впливають на емоційний стан дитини .

Крім того, судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2020 року у справі 333/5036/20 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому визначено тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 3 (три) місяці з наступною забороною: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, вказаним судовим рішенням встановлено , що ОСОБА_2 вчиняє відносно заявниці психологічне та фізичне насильство, яке носить тривалий та систематичний характер. Такі дії зокрема вкрай негативно відображаються на психологічному стані малолітньої дитини, яка стає невимушеним очевидцем конфліктних ситуації, які створює ОСОБА_2 . Своєю поведінкою ОСОБА_2 чинить психологічне насилля відносно малолітнього сина ОСОБА_7 .

Зазначені обставини в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Висновком орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 21.01.2011 № 3266/01-37/05 року визначено наступний порядок участі відповідача у вихованні дитини: побачення із сином , за бажанням дитини , без присутності матері кожну суботу місяця у період з 10-00 год. до 16-00 год. ; за бажанням дитини, без присутності матері, кожен день народження малолітнього, кожного року до досягнення ОСОБА_6 повноліття, з 15-00 год до 19-00 год, або в будь який інший день та час за домовленостю між батьками.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, на підставі досліджених доказів, та з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд вважає за можливе визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного порядку спілкування з дитиною, а саме: - за бажанням дитини , ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_1 , кожну другу суботу місяця у період з 10:00 години до 16:00 години;- за бажанням дитини , ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_1 , кожен день народження дитини, кожного року до досягнення дитиною повноліття з 15:00 до 19:00 години.

Визначаючи саме такий спосіб участі батька у вихованні сина, суд враховує , що ОСОБА_8 належними та допустими доказами підтверджено , що спілкування з батьком негативно впливає на емоційний стан дитини, викликає хвилювання напругу , також враховує особу батька, який своєю поведінкою чинить психологічне насилля відносно малолітнього сина ОСОБА_7 , та виходить передусім з інтересів дитини .

Відповідач, в свою чергу, жодними та належними доказами не спростував доводів викладених позивачем , та не навів переконливих доказів, що більш часте спілкування з сином сприятиме покращенню емоційного стану дитини, сприятиме його нормальному вихованню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району , орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею задовольнити .

Визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у вихованні сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного порядку спілкування з дитиною, а саме:

- за бажанням дитини , ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_1 , кожну другу суботу місяця у період з 10:00 години до 16:00 години;

- за бажанням дитини , ОСОБА_3 , без присутності матері, ОСОБА_1 , кожен день народження дитини, кожного року до досягнення дитиною повноліття з 15:00 до 19:00 години.

Стягнути з ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 12 лютого 2021 року.

Суддя: О.Є. Жукова

10.02.2021