25.06.2021 Справа № 756/9384/21
Справа пр. № 2/756/5014/21
ун. № 756/9384/21
У Х В А Л А

25 червня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Андрейчук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів товариства з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" до ОСОБА_1 про визнання трудового договору недійсним, стягнення безпідставно отриманих коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ "Перша електрична компанія" звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання трудового договору недійсним, стягнення безпідставно отриманих коштів.

22 червня 2021 року справа була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважає, що у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ТОВ "Перша електрична компанія" слід відмовити з наступних підстав.

У своїй позовній заяві позивач вказує, що 03 лютого 2020 року ТОВ "Перша електрична компанія" в особі т.в.о директора ОСОБА_2 (як роботодавцем) та

ОСОБА_1 (як керівником) було укладено трудовий договір (контракт) № 1. Цим договором визначено умови оплати праці виконавчого директора підприємства

ОСОБА_1 у еквіваленті 5000,00 доларів США щомісячно.

Позивач стверджував, що трудовий договір (контракт) від 03 лютого 2020 року № 1 міг бути укладений лише за рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Перша електрична компанія", а не одноособово т.в.о директора товариства. Також ТОВ "Перша електрична компанія" вказувало на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 30 липня

2020 року у справі № 910/5632/20 визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Перша електрична компанія" від 09 січня 2020 року № 1 про призначення

т.в.о директора товариства ОСОБА_2 .

Отже, на думку позивача, на час підписання оспорюваного трудового договору (контракту) від 03 лютого 2020 року № 1 у виконавчого органу ТОВ "Перша електрична компанія" були відсутні повноваження на його укладення. До того ж у ОСОБА_2 не було повноважень виконавчого органу товариства на вчинення цього правочину.

На виконання трудового договору (контракту) від 03 лютого 2020 року № 1 ОСОБА_1 безпідставно було виплачено 174536,32 грн.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим ст. 20 ГПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за ч. 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Ст. 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 цього Кодексу (як приклад, п. п. 5, 10, 14 ч. 1 цієї статті).

Таким чином, стороною у господарському процесі може бути і фізична особа, яка не є підприємцем.

Нормами ЦК України (ст. ст. 99, 145, 147, 159, 161), ГК України (ст. 89), Закону України "Про господарські товариства" (ст. ст. 47, 62, 63), Закону України "Про акціонерні товариства" (ст. ст. 52, 58, 59, 60, 61) визначено, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників.

П. 42 постанови Пленуму Верховного Суду Укоаїни від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" віднесено до категорії корпоративних спори щодо визнання недійсними правочинів, укладених виконавчим органом господарського товариства, рішення загальних зборів про обрання якого на посаду визнано у судовому порядку недійсним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі

№ 127/21764/17 зазначила, що спори про обрання, відкликання, відсторонення, поновлення на посаді керівників чи інших посадових осіб, крім трудових спорів, відносяться до категорії корпоративних.

Позов ТОВ "Перша електрична компанія" стосується призначення на посаду члена виконавчого органу господарського товариства, підставою позову ТОВ "Перша електрична компанія" вказує укладення договору виконавчим органом господарського товариства, рішення загальних зборів про обрання якого на посаду визнано у судовому порядку недійсним, а також недотримання виконавчим органом товариства вимог законодавства та установчих документів при укладенні правочину.

Спір між сторонами не є трудовим, позаяк не стосується порушення трудових прав працівника.

Отже, враховуючи наведені приписи законодавства України та зміст правовідносин учасників справи, суд вважає, що спір відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ "Перша електрична компанія".

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право, зокрема, на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70). "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за його природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", п. 1 ст. 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети

(див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 16 червня 2001 року, заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження права на доступ до суду не можуть бути такими, що порушують саму сутність права. Більше того, обмеження не входить у сферу застосування

п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету, і якщо відсутнє "пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, заява № 8225/78, § 57; рішення у справі "Файєд проти Сполученого Королівства" (Fayed v. the United Kingdom) від 21 вересня 1980 року, заява № 17101/90, § 65).

Розгляд справи судом, який має юрисдикції для розгляду позовних вимог є гарантією того, що рішення у відповідній справі за цими вимогами ухвалить належний суд. Отже, не є порушенням права позивача на справедливий суд відмова у відкритті провадження у справі № 756/9384/21 з метою розгляду спору судом належної юрисдикції, оскільки вимоги позивача має розглянути той суд, який встановлений для цього законом.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" до ОСОБА_1 про визнання трудового договору недійсним, стягнення безпідставно отриманих коштів.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Копію ухвали з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка звернулась з нею до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук