Справа № 266/5329/20
Провадження № 2/243/517/2021
22 червня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Коптєвої А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов`янська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відношенні їх дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги позову обґрунтовані тим, що з народження ОСОБА_4 , знаходиться у бабусі ОСОБА_1 , яка повністю взяла на себе витрати по вихованню дитини. 10.06.2018 року ОСОБА_1 забрала дитину від батьків з м. Горлівка до м. Маріуполь до себе на постійне місце проживання. Після того, як ОСОБА_4 переїхав жити до позивача, відповідно до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської Ради від 18.10.2019 року за №427, йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а відповідно до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської Ради від 18.10.2019 року за №431 встановлено опіку над ОСОБА_4 та призначено опікуна - позивача. З середини 2018 року Відповідачі не беруть жодної участі у вихованні та розвитку дитини, жодного разу не відвідали дитину, життям, здоров`ям і поведінкою сина не цікавляться. На підставі викладеного просить суд, позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стосовно малолітнього ОСОБА_4 , призначити опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , що тимчасово влаштований в сім`ю ОСОБА_1 на підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської Ради його бабусю ОСОБА_1 та призначити стягування аліментів з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стосовно малолітнього ОСОБА_4 у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного з них.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також на заявлених вимогах наполягала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради до суду не з`явився проте був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, надав суду висновок про те, що 10.06.2018 ОСОБА_1 забрала ОСОБА_4 з м. Горлівка до м. Маріуполя та на теперішній час виховує його самостійно. Батьки не ведуть жодної участі у виховані та розвитку малолітньої дитини. Тому вважають про доцільність і відповідність інтересам дитини ОСОБА_4 позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 19.06.2012 слідує, що батьками ОСОБА_4 є: батько: ОСОБА_2 , та мати: ОСОБА_3 .
Витягом з рішення Маріупольської міської ради від 18.10.2019 за № 427 надано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини який позбавлений батьківського піклування, на підставі акту про виявлення дитини, переміщеної з тимчасово окупованої території.
Витягом з рішення Маріупольської міської ради від 18.10.2019 за № 431 було встановлено опіку малолітньому ОСОБА_4 та призначено опікуном ОСОБА_1 .
Довідкою загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №37 вбачається, що ОСОБА_4 , навчається у 2-А класі КЗ «Маріупольська загальноосвітня школи І-ІІІ ступенів №37 Маріупольської міської ради Донецької області» мешкає разом з бабусею ОСОБА_1 , між ними доброзичливі відносини. Під час навчання в школі батьки ОСОБА_4 не приймали участь у виховані і житті сина.
Довідкою КНП Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя» слідує, що дитина ОСОБА_4 перебуває у них на обліку з 10.09.2018 року, декларація укладена з лікарем-педіатром ОСОБА_5 . З приводу обстеження та лікування дитини завжди звертається тільки опікун бабуся ОСОБА_6 , з якою мешкає дитина. Батьки дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , участі у лікуванні та обстеженні дитини не приймають.
Відповідно до висновку виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16.04.2021 за №01.1-01-23-103 визначено про доцільність і відповідність інтересам дитини ОСОБА_4 позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України та Конвенцією про прав дитини.
Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.
Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають особа, в сім`ї якої проживає дитина.
Судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 проживає в сім`ї позивача.
Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виявляє ознаки стійкого небажання підтримувати особисті відносини з малолітнім сином ОСОБА_4 , не контактує з ним, не виявляє піклування дитини. Вихованням дитини у повній мірі займається бабуся.
Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідачів від виховання дитини та нехтування своїми обов`язками.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 буде відповідати в першу чергу інтересам дитини.
Щодо призначення позивача опікуном відносно малолітньої дитини, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.
У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.
Відповідно до ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи.
Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких ОСОБА_1 не може бути опікуном дитини, судом не встановлено.
Реалізація прав опікуном над малолітнім онуком необхідна ОСОБА_1 для представлення інтересів дитини в адміністративних органах, лікарнях, навчальних закладах, тощо.
Маріупольською міською радою Донецької області було розглянуто та вивчено документи про доцільність встановлення піклування над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначення ОСОБА_1 опікуном над дитиною, встановлено, що з правами та обов`язками опікуна ОСОБА_1 ознайомлена, готова нести повну відповідальність за життя, здоров`я та розвиток дитини. Права та обов`язки опікуна ОСОБА_1 роз`яснені. ОСОБА_1 не заперечує проти призначення ОСОБА_4 опікуном. Виходячи із інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4 ,, виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області, вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 , опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про призначення позивача опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється щодо обов`язку утримання дитини.
гідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі.
Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, та приходить до висновку про задоволення позову у частині стягнення з відповідача аліментів у заявленому позивачем розмірі.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64, 150, 155, 164-166, 180 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 263-265, 280, 282, 284-285 ЦПК України, суд-
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовільнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , у відношенні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Призначити опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що тимчасово влаштований в сім`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.10.2019 за №427 його бабусю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи стягнення з 20 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи стягнення з 20 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 червня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін