Справа № 303/3967/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді - доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

з участю секретарки судового засідання Балаж Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Куцкіром Ю.Ю., повний текст рішення складено 22.10.2020,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК Прайм Альянс, товариство, фінансова компанія) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 28 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № , згідно з умовами якого останній надав відповідачу кредит у розмірі 85 484,32 грн, зі сплатою 0,01 % річних, зі строком кредитування до 28.04.2019.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого останнє набуло прав нового кредитора за вказаним кредитним договором.

ОСОБА_1 своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 13.06.2016 у нього виникла заборгованість у розмірі 99 548,16 грн, яка складається з: 49 873,6 грн строкової заборгованості за кредитом; 928,7 грн простроченого тіла кредиту; 27 108,91 грн «суми строкових нарахованих за умовами кредитного договору»; 21 636,95 грн «суми нарахованих прострочених за умовами кредитного договору»; 76 982,51 грн «загальної суми заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тілом) згідно з умовами договору»; 22 565,65 грн «загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за нарахованими доходами (%) згідно з умовами договору».

Згодом 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-2, згідно з умовами якого останнє набуло відносно ОСОБА_1 прав нового кредитора за даним кредитним договором.

19 березня 2020 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О.О. з метою вчинення виконавчого напису і, як наслідок, цього ж дня даним нотаріусом здійснено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь фінансової компанії заборгованості за кредитним договором № від 28.04.2014 в розмірі 99 548,16 гривень за період з 29.01.2019 по 31.01.2020.

12 травня 2020 року приватним виконавцем Закарпатської області Лукечою О.В. відкрито виконавче провадження № 62039929 щодо стягнення із ОСОБА_1 вказаної заборгованості і витрат нотаріуса у розмірі 400 грн за вказаним виконавчим написом, однак рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2020 цей виконавчий напис № 289 від 19.03.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Також товариство зазначало, що, крім наявної заборгованості в розмірі 99 548,16 грн, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України у ОСОБА_1 станом на 14.07.2020 виникла ще заборгованість зі сплати 3% річних від суми заборгованості в розмірі 12 682 грн та інфляційних утрат у розмірі 41 790,31 грн, що становить 54 472,31 грн, а загалом його заборгованість перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» складає 154 020,47 гривень.

Посилаючись на наведені обставини просило стягнути з відповідача на свою користь 110 715,12 грн заборгованості, а також вирішити питання про понесенні судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2020 року в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» відмовлено з підстав пропуску позовної давності, про застосування якої письмово заявив відповідач ОСОБА_1 , що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову банку.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду Готри Т.Ю. від 10 березня 2021 року, зокрема поновлено ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» строк на апеляційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2020.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Прайм Альянс» посилалось на незаконність та необґрунтованість рішення суду внаслідок порушення місцевим судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом безпідставно зроблено висновок про пропуск товариством строку позовної давності, оскільки ТОВ «ФК «Прайм Алянс», після набуття 29.01.2019 по відношенню до ОСОБА_1 прав нового кредитора, направило йому 01.03.2019 вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості протягом 30 календарних днів з моменту її отримання, але не пізніше ніж до 18.03.2019, чим фінансова компанія змінила відповідачу строк виконання кредитних зобов`язань, а саме строки позовної давності, які повинні обчислюватися після спливу тридцяти денного терміну з моменту направлення ОСОБА_1 вимоги, тобто з 01.04.2019, що свідчить про не пропуск товариством строку позовної давності.

З огляду на це фінансова компанія просила оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 110 715,42 грн, яка складається з 99 548,16 грн загальної заборгованості за кредитом та 54 472,31 грн заборгованості з інфляційних утрат, трьох процентів річних від простроченої суми, а також вирішити питання про розподіл понесених у справі судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відповідач ОСОБА_1 уважав скаргу безпідставною та необґрунтованою, а тому просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

У відповіді на відзив ТОВ «ФК «Прайм Альянс» зазначало про надуманість доводів ОСОБА_1 та просило подану товариством апеляційну скаргу задовольнити.

Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомленій належним чином. Водночас від представниці ТОВ «ФК «Прайм Альяанс» - Савчук М.В. апеляційному суду надійшло клопотання від 11.06.2021 про розгляд справи без участі представника апелянта. За таких обставин, на думку колегії суддів та відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що 28.04.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 80 455,83 гривень строком до 28.04.2019 (а.с.3-5).

13.06.2016 між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» був укладений договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого первісний кредитор передав, а фактор (новий кредитор) прийняв право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості якої становила 99 548,16 гривень (а.с.7-12).

29.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» також укладено договір факторингу № 29/01/19-2, згідно з умовами якого первісний кредитор передав, а фактор (новий кредитор) прийняв право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 із сумою заборгованості в розмірі 99 548,16 гривень (а.с.13-17).

Як убачається з поштового відправлення кореспонденції датованої Укрпоштою 01.03.2019, то ТОВ «ФК «Прайм Альяанс» направило ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості № О/18/02/19/3686 від 18.02.2019, яка станом на 18 лютого 2019 року становила 99 548,16 грн і складалася з 76 982,51 грн заборгованості за тілом кредиту та 22 565,65 грн заборгованості за відсотками, з одночасною вимогою погасити таку не пізніше 18.03.2019 або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості (а.с.18).

Із матеріалів справи слідує, що факти укладення цього кредитного договору, договорів факторингів та розмір заборгованості (окрім розміру заборгованості нарахованої згідно з положеннями ст. 625 ЦК України з боку відповідача), сторонами не заперечуються, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не перевіряються.

За таких обставин позов ТОВ «ФК «Прайм Алянс» не є безпідставним, оскільки фактично отримані і використані позичальником ОСОБА_1 кредитні кошти, відсотки за їх користування у межах відповідного строку дії договору в добровільному порядку кредитору (попереднім кредиторам) не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а тому фінансова компанія вправі вимагати захисту своїх прав через суд.

Однак, на переконання колегії суддів, вимоги ТОВ «ФК «Прайм Аляанс» не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском ним позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_1 у його письмовій заяві адресованій суду першої інстанції (а.с.34-37).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як убачається з інформаційного листа умов кредитування, то ОСОБА_1 повинен був щомісячно сплачувати обов`язкові платежі за кредитним договором (а.с.6).

Водночас із матеріалів справи слідує, що розмір заборгованості відповідача з 13.06.2016, тобто на час переуступки банком права вимоги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а згодом і переуступки останнім такої вимоги 29.01.2019 позивачу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» і на час звернення до суду з даним позовом, окрім ст. 625 ЦК України, не змінювався і становив 99 548,16 гривень.

Матеріали справи не містять відповідних доказів того, що ОСОБА_1 після 13.06.2016 здійснював будь-який платіж на погашення наведеної вище заборгованості.

Зважаючи на це, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, а також Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 662/1375/18 зроблено висновок про те, що за кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

На переконання апеляційного суду, перебіг позовної давності в цій справі почався принаймні з 13.06.2016, тобто з моменту виникнення у первісного кредитора (ПАТ «ОТП Банк») права на позов до ОСОБА_1 і можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, але банк реалізував це своє право вимоги до відповідача шляхом його відступлення новому кредитору ТОВ «Довіра і гарантія», яке в подальшому відступило це право 29.01.2019 ТОВ «Прайм Альянс».

При цьому колегія суддів зауважує, що позивач набув права вимоги 29.01.2019, з досудовою вимогою до ОСОБА_1 звернувся 01.03.2019, однак у межах трирічного строку позовної давності, починаючи з 13.06.2016 по 13.06.2019, позов до суду не подав, на поважність причин пропуску зі зверненням до суду з цим позовом аж у липні 2020 року не вказав.

Положеннями ст. 262 ЦК України регламентовано, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає помилковими доводи апелянта про те, що направлена у березні 2019 року відповідачу ОСОБА_1 досудова вимога про погашення кредитної заборгованості перервала строк позовної давності, оскільки такої підстави Глава 19 «Позовна давність» ЦК України не передбачає. Така досудова вимога змінює лише строк дії кредитного договору, який був укладений у цій справі до 28.04.2019.

Апеляційний суд уважає, що при зверненні до суду з позовом про стягнення інфляційних утрат, трьох відсотків річних від суми заборгованості (ст. 625 ЦК України) слід розмежовувати випадки: 1) коли є судове рішення про стягнення з боржника основної заборгованості або 2) судове рішення про відмову у стягненні основної заборгованості у зв`язку з пропуском позовної давності чи відсутність такого рішення за фактичного пропуску позовної давності. У першому випадку право кредитора нараховувати інфляційні втрати кожні три роки, в порядку ст. 625 ЦК України, до моменту фактичного виконання зобов`язання підлягає захисту, а другому випадку ні.

Відповідно до вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Як звернуто увагу в пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю.

У постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі № 569/12918/16-ц (провадження № 61-22534св18) зроблено такі висновки. Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що: 1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних утрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор у натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Аналогічний висновок викладений, зокрема і в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

Отож, на переконання апеляційного суду, в цій справі інфляційні втрати і 3% річних від суми заборгованості позивача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» нараховані до вимоги в натуральному зобов`язанні, де в задоволенні основних вимог слід відмовити внаслідок пропуску строку позовної давності.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами своїх вимог, які загалом і поза розумним сумнівом не знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення лише з формальних міркувань.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та позовної заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції його ухвалив із додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, оскаржене рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 465,45 грн (а.с.72) слід покласти на апелянта ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді