Справа № 202/2335/21
Провадження № 2/202/1681/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Весненко І.Р.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Сорокіна В.В. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський трубопрокатний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації середньої заробітної плати за весь час прострочення виплат, -

І. Стислий виклад позиції позивачів та відповідача.

Позивач звернувся до суду із позовом за змістом якого, та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 30 862, 00 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 37 977, 68 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що після звільнення позивача з ним не було проведено остаточного розрахунку.

Зі сторони відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заявлені вимоги визнав.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 17.04.2020 по 31.03.2021 працював за сумісництвом на посаді головного спеціаліста з продажу відділу продаж в ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод».

Згідно довідки відділу кадрів ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» № 62/6 від 31.03.2021 позивач дійсно працював у ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» на посаді головного спеціаліста з продажу з 17.04.2020 по 31.03.2021.

У відповідності до довідки ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» за остаточним розрахунком позивачу підлягало до сплати 32 862, 00 грн., сума заборгованості станом на 16.06.2021 складає 30 862,00 грн., компенсація за несвоєчасну виплату при звільненні з 31.03.2021 по 16.06.2021 складає 37 977, 68 грн.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Крім того, згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Так, відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 6 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином, судом приймається заява відповідача про визнання позову, оскільки така дія не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про доведеність позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський трубопрокатний завод» (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд.31, код ЄРДПОУ: 39859040), про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації середньої заробітної плати за весь час прострочення виплат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський трубопрокатний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 30 862, 00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський трубопрокатний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку при розрахунку у сумі 37 977, 68 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський трубопрокатний завод» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення виготовлено 22.06.2021.

Суддя Г.О. Кухтін