Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3974/20
Провадження № 2/279/84/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/3974/20 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві власності, згідно записів в погосподарській книзі за 2001-2005 роки, особовий рахунок НОМЕР_5 , рік забудови 1972. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину та подала до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу №344/2005. Інші спадкоємці за заповітом та за законом, які прийняли спадщину, відсутні. Вказаний будинок було побудовано спадкодавцем, однак останній не отримав відповідних документів, які б посвідчували право власності на нього. На час побудови будинку його реєстрація не була обов`язковою, однак при оформленні спадкових прав дана обставина стала перешкодою у отриманні в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням суду просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років в с.Каленське Коростенського району, Житомирської області помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 02.06.2005 року.

З довідки Каленської сільської ради Коростенського району, Житомирської області за №22 від 13.01.2020 року слідує, що ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно запису в погосподарській книзі №4 с.Корма за 2001-2005 роки, особовий рахунок НОМЕР_5 , рік побудови 1972.

З матеріалів спадкової справи слідує, що на день смерті ОСОБА_2 за вищевказною адресою разом з останнім були зареєстровані та проживали: син- ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , онук ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 .

03.07.2002 року ОСОБА_2 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Каленської сільської ради Коростенського району Закусило В.Д. та зареєстрований в реєстрі за №50.

З даного заповіту слідує, що ОСОБА_2 вказав спадкоємцем всього належного йому майна дочку ОСОБА_1 .

Дані про те, що вказаний заповіт було змінено або скасовано в справі відсутні.

Факт родинних відносин між позивачем та її спадкодавцем підтверджується наявними в справі документами, зокрема, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 08.12.1966 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 17.01.2020 року.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк позивач подала до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини на підставі якої було заведено спадкову справу №344/2005 року.

Зі спадкової справи слідує, що інші спадкоємці ОСОБА_2 з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до органів нотаріату не звертались.

Докази того, що син померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до положень ст.1241 ЦК України в матеріалах справи відсутні.

14.08.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Коростенської районної державної нотаріальної контори з заявою стосовно оформлення спадкових прав за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На зазначене звернення в.о. нотаріуса Коростенської районної державної нотаріальної контори Лугина О.І. листом від 14.08.2020 року №815/02-14 повідомив про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказаний будинок не може бути видано із-за відсутності правовстановлюючого документа.

Державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась.

Інвентаризація будинку проводилась КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради 20.01.2020 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звільнити позивача від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1.п.9 Закону України "Про судовий збір".

Стягнути з територіальної громади в особі виконавчого комітету Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, за ставками судового збору, який діяв на час подання позовної заяви, який підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач ГУК у м.Києві /22030106/, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - Територіальна громада в особі виконавчого комітету Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області6, місце знаходження: 11534, с.Каленське, вул. Потапова, 60, Коростенський район, Житомирська область, .

Суддя: Шульга О.М.