2/465/441/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.06.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви позивачка посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Відповідачі з 2000 року без поважних причин не проживають у спірній квартирі, добровільно забрали особисті речі, та не несуть витрат, пов`язаних з утриманням житла, фактичне місце знаходження та проживання позивачці не відоме так як з відповідачами не підтримує жодних відносин. Будь-яких договорів щодо користування квартирою між позивачем та відповідачами не укладалося. Реєстрація відповідачів порушує право позивача та створює позивачці певні незручності як власнику квартири, вона змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю.

Ухвалою від 13 червня 2018 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П. ухвалою від 11 листопада 2019 року вказану справу прийняла до свого провадження та призначила підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вирішено слухати в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів.

Представник позивача та позивачка в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно з вимогами ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позовну заяву не подали.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено фактичні обставини справи.

Відповідно до договору дарування квартири від 23 квітня 2003 року ОСОБА_5 (дарувальник) подарував, а ОСОБА_1 (обдарована) прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 . /а.с. 5/

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серія ВАА № 676912, виданого 22 травня 2003 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . /а.с. 8/

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки, видної ЖБК № 82 вих. № 54 від 10 травня 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . /а.с. 6/

Відповідно до акту від 10 травня 2018 року, підписаного жителями будинку АДРЕСА_2 : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та за участі працівників ЖБК № 82 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: квартира АДРЕСА_1 , зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ./а.с. 7/

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203035796 від 05 березня 2020 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 262664155 від 22 червня 2021 року квартира АДРЕСА_1 реєстраційний номер 795076 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Дослідивши наявні у справі докази, та оцінивши їх в сукупності, враховуючи ті обставини, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відсутні за зареєстрованим місцем проживання - в квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин більше строку, встановленого ст.405 ЦК України, а саме понад один рік, що підтвердується актом від 10 травня 2018 року, не беруть участі у витратах по утриманню квартири, а значаться там лише зареєстрованими, доказів щодо іншої доовленості між сторонами щодо користування житловим приміщенням суду не надано, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704( сімсот чотири ) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23 червня 2021 року.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_3 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ;

Суддя Г.П. Мигаль