Справа № 243/5834/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, про визначення порядку спілкування з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зі позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вини відповідача шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 29 травня 2018 року. Фактично з відповідачем, позивач сумісно не проживають з 2016 року. Весь цей час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Батько дитини не проявляє до неї турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, її уподобаннями, її фізичним та духовним розвитком, з донькою з невідомих причин не спілкується, займається своїм особистим життям. За час шлюбних відносин він проявляв неповагу до сім`ї, не займався вихованням дитини, перешкоджав її зайняттям танцями та в інших гуртках.

Відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні доньки, не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення батька дитини від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, успіхами, уподобаннями, не інтересується та не проявляє турботи про дитину, не приймає участь в медичному догляді дитини, її лікуванні, не спілкується з донькою взагалі, не проявляє бажання бачити її, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини. Відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання в подальшому достойної освіти.

Тривалий час позивач самостійно турбується про доньку. Відсутність батька, його байдужість позивач намагається компенсувати, створюючи належні умови виховання, купляючи одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, а також сприяє музичному та естетичному вихованню дитини.

Відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунувся як від спілкування з донькою, та і від виховання. Позивач не перешкоджала спілкування батька і дитини, але відповідач не наполягає на спілкуванні, це йому взагалі не потрібно, у нього своє життя, де не знайшлося місця для дитини. За таких умов, утворились обставини, що шкодять інтересам дитини.

Тому, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Не погодившись із позовними вимогами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду із зустрічною позовною заявою до первісного позивача про визначення порядку спілкування з дитиною, обґрунтувавши свої вимоги наступним. Так, спільна донька сторін - ОСОБА_4 , починаючи з 29 травня 2018 року проживає з ОСОБА_3 , яка всі ці роки перешкоджає спілкуванню батька з дитиною. За заявою позивача Краматорським виконкомом ухвалено рішення від 06 листопада 2019 року № 964 про визначення йому способу участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , яке відповідач за зустрічним позовом не виконує.

Позивач за зустрічною позовною заявою неодноразово намагався зустрітись з донькою, чому ОСОБА_3 перешкоджала. Неодноразово ОСОБА_2 дзвонив доньці, намагаючись з нею поговорити та під час телефонних розмов постійно пропонував зустрітись.

Мати ОСОБА_2 , яка є бабусею малолітньої ОСОБА_4 періодично зустрічається з онукою та передає їй подарунки від батька ОСОБА_2 , який ніколи не ухилявся від утримання своєї доньки.

Зазначає, що проживаючи окремо від дитини, він має право на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні та вирішенні питань отримання дитиною освіти. Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не повинна перешкоджати спілкуванню дитини з батьком. Домовленості щодо порядку спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 не досягнуто, у зв`язку з чим спір підлягає вирішенню в суді.

В теперішній час, ОСОБА_2 має постійний дохід та позитивно характеризується за місцем проживання. Будь-яких вчинків, що порочили або перешкоджали б реалізовувати право на спілкування батька з дитиною, ОСОБА_2 не вчиняв, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався. Позивач за зустрічним позовом проживає в ізольованій чотирьохкімнатній квартирі, в якій є все необхідне для перебування та проживання дитини, в тому числі можливість розміщення дитячого спального місця, а також наявні іграшки, дитячі книги.

Тому, просить зобов`язати відповідача за зустрічним позовом не перешкоджати спілкуванню ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 , визначивши порядку спілкування ОСОБА_2 з його донькою ОСОБА_4 , наступним чином:

- у вихідні (з 20 години 00 хвилин п`ятниці до 21 години 00 хвилин неділі) - один раз на місяць - за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 ;

- кожен рік не менше 20 календарних днів у літній період - відпочинок батька спільно з дитиною в будь-якому місці.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві, а також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову ОСОБА_3 , просив відмовити у його задоволенні та наполягав на задоволенню заявлених ним зустрічних позовних вимог.

Крім того, 31 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_3 , який мотивований наступним.

Позовна заява ОСОБА_3 обґрунтована обставинами, вилученими з контексту взаємовідносин сторін та не висвітлює фактичний стан взаємовідносин сторін. Її вимоги порушують права ОСОБА_2 на участь у вихованні дитини. При цьому батько має право на побачення і спілкування з дитиною, а мати дитини не має права перешкоджати батькові, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. На цей час, ОСОБА_3 чинить перешкоди для спілкування з дитиною. У телефонній розмові з бабусею ОСОБА_5 , ОСОБА_3 повідомила, що не дасть можливості спілкуватися з дитиною, навіть якщо її буде зобов`язано судовим рішення, заявивши, що у разі якщо для спілкування з донькою ОСОБА_2 прийде з державними виконавцями - вона не відкриє двері. На даний момент ОСОБА_3 спільно проживає з іншим чоловіком, якого примусили доньку називати татом. Таким чином, позивач ОСОБА_3 не добросовісно використовує свої права, залишивши відповідачу ОСОБА_2 тільки обов`язок перераховувати гроші на утримання дитини та усунувши його від спілкування з дитиною та прийняття будь-яких рішень щодо її виховання. Приблизно рік тому, під час спілкування з дитиною, ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_3 з донькою у майбутньому збираються жити в іншій державі. Крім того, ОСОБА_2 відомо, що батько позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 є громадянином іншої держави та він володіє нерухомістю у м. Санкт-Петербург. Ці обставини дають відповідачу підстави вважати, що вивіз дитини до країни-агресора, спрямований на отримання російського громадянства та наступний переїзд на постійне місце мешкання - проти чого він, яка батько ОСОБА_4 та громадянин України, заперечує. Посилання позивача ОСОБА_3 на те, що вона самостійно утримує дитину та не отримує матеріальної допомоги є брехнею. ОСОБА_3 завжди отримувала гроші на утримання дитини, а в останній час отримує аліменти за рішенням суду. До того, як позивач подала на аліменти, останні він сплачував самостійно та добровільно. ОСОБА_2 попри перешкоджання позивача намагається спілкуватись з донькою. Так, 23 жовтня 2019 року пообідні він під розписку, у присутності свідка ОСОБА_7 , отримав доньку за місцем мешкання ОСОБА_3 . З 23 до 26 жовтня 2019 року, донька перебувала в гостях у нього та бабусі, за адресою: АДРЕСА_1 . У новорічні свята ОСОБА_4 гостювала у батька та бабусі 4 дні та 3 ночі, з 08 січня 2020 року до 11 січня 2020 року. ОСОБА_3 особисто забрала ОСОБА_4 . ОСОБА_2 звертався до служби у справах дітей виконкому Краматорської міської ради, результатом чого стало відповідне рішення щодо встановлення графіку спілкування з дитиною, але позивач продовжує перешкоджати побаченням дитини батьком. У 2020 році ОСОБА_2 неодноразово звертався до позивача з приводу надання можливості побачитись з донькою, однак вона відмовляла. Раніше ОСОБА_3 вже зверталась з аналогічним позовом до Краматорського міського суду. При зверненні до суду, у позові замість адреси ОСОБА_2 вона вказала адресу власної бабусі, яка мешкає у м. Краматорськ, у зв`язку з чим, він не знав про розгляд справи у суді та лише випадково дізнався про існування заочного рішення за яким позивач намагалась фактично викрасти дитину та вивезти її у РФ. Після скасування заочного рішення позивач, щоб не давати свідчень по факту внесення у позовну заяву заздалегідь хибних відомостей, звернулась до суду з заявою про залишення позову без розгляду. Крім того, 30 липня 2020 року він зателефонував позивачу і попросив дати доньку 31 липня 2020 року для побачення та прогулянки по парку «Ювілейний» в м. Краматорську на декілька годин, на що позивач знову відмовила. За останні півроку ОСОБА_3 жодного разу не надала можливість побачитись відповідачу з дитиною.

Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, з урахуванням висновку щодо не доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року витребувано з ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янськ відомості про те, чи перебував на обліку з приводу вживання алкогольних чи наркотичних засобів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у разі перебування, зобов`язано надати інформацію щодо періоду його лікування та встановленого діагнозу, а також витребувано з КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» щодо перебування на обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у разі перебування, зобов`язано надати інформацію щодо періоду його лікування та встановленого діагнозу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2018 року у цивільній справі № 243/4059/18 (2/243/1685/2018), позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Шлюб зареєстрований 19 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 924, - розірвано.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі, у позивача та відповідача народилась спільна дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого повторно 17 листопада 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області.

Згідно з копією Довідки про склад сім`ї або зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб № 31921, малолітня ОСОБА_4 зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як видно з копії Довідки № 262, виданої 16 серпня 2019 року дитина ОСОБА_4 на момент надання даної довідки навчалась у 2-Б класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 м. Краматорська.

За текстом Педагогічної характеристики наданої щодо ОСОБА_4 , як учениці 2-Б класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 м. Краматорська, остання вступила до школи у віці 6 років і була досить до неї підготовлена. Сім`я, в якій живе ОСОБА_8 , за складом - неповна. Мати - ОСОБА_3 - працює. Психологічні умови в сім`ї сприяють розвитку дитини. Дружні взаємини в сім`ї відіграють основну роль у вихованні дівчини. Мати приділяє достатньо уваги вихованню доньки. Для ОСОБА_8 створені всі необхідні побутові умови для навчання і відпочинку. У дівчини є своє кімната, де вона може спокійно відпочивати і займатися. ОСОБА_8 має змогу відвідувати позашкільні гуртки, а саме школу ментальної арифметики, де має певні успіхи. Мати регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті класу, завжди відкликається на прохання вчителя про допомогу. ОСОБА_9 цікавиться успіхами ОСОБА_8 , часто консультується у класного керівника з питань виховання, розвитку тих чи інших задатків доньки. Рідний батько ОСОБА_10 успіхами дочки не цікавився і школу жодного разу не відвідував.

Зазначені письмові докази датовані 2019 роком, й за певних умов не відображають повної картини взаємовідносин між батьками дитини та самою дитиною. Інших доказів, які б свідчили про невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 , позивачем за первісним позовом, - не надано.

Витребувана під час судового розгляду справи інформація щодо знаходження відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-психолога підтверджує наявність у останнього певних захворювань.

Так, відповідно до листа КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ за вих. № 4/62 від 22 березня 2021 року, ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з березня 2016 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». Супутній діагноз: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів. Вживання зі шкодою для здоров`я».

Також, згідно з відповіддю КНП «обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» № 742 від 23 березня 2021 року, ОСОБА_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні з 15 листопада 2015 року до 30 листопада 2015 року із діагнозом: Гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії. До теперішнього часу послугу із надання психіатричної допомоги не отримував.

Окрім цього, представником позивача у судовому засідання надано копії інформації з порталу Судова влада та рішення суду з Єдиного реєстру судових рішень, з яких видно, що 16 листопада 2015 року Слов`янським міськрайонним судом розглядалось питання щодо примусової госпіталізації ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар без його згоди та результатами розгляду якого ухвалено рішення про госпіталізацію останнього до психіатричного закладу у примусовому порядку.

З наведеного рішення суду вбачається, що необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу обумовлена наявністю у нього важкого психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, в силу якого останній вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих.

Однак, наведені докази свідчать про стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 та частково характеризують його особистість й жодним чином не підтверджують ухилення останнього від виконання ним своїх обов`язків, як батька по відношенню до його малолітньої доньки.

Госпіталізація ОСОБА_2 та проходження ним лікування у 2015 року в умовах стаціонару у психіатричному закладі, за відсутності документального підтвердження повторних поміщень до лікувальних закладів з цього приводу, рецидивів психічного захворювання, само по собі не свідчить про вчинення ОСОБА_2 дій, які б несли небезпеку для оточуючих, в тому числі до його малолітньої доньки, як і не вказують на ухилення останнім від виконання батьківських обов`язків щодо неї. Відсутність інформації щодо виникнення повторних проявів психічного захворювання, протягом тривалого часу з моменту проходження лікування у стаціонарі психіатричного закладу, свідчить про успішність пройденого ОСОБА_2 лікування та вжиття ним усвідомлених заходів з попередження повторного виникнення хворобливого стану, як наприклад постійне або періодичне вживання рекомендованих медичних препаратів, періодичне відвідування дільничного лікаря-психіатра, проходження відповідної терапії тощо. Зазначене безпосередньо вказує на критичне ставлення особи до власного стану та вжиття усіх необхідних заходів для повноцінної соціалізації.

Позивачем та її представником не наведено жодних обставин, що внаслідок такого наявного у ОСОБА_2 психічного розладу, останній будь-коли вчиняв дії по відношенню до його малолітньої дитини - ОСОБА_4 , які б несли для неї будь-яку загрозу.

Натомість встановлені судом обставини свідчать про зворотне.

Так, відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач за первісним позовом, здійснив перерахування на картковий рахунок, відкритий на ім`я позивача ОСОБА_3 у тому ж банку у розмірі 2010,05 гривень, що певною мірою відповідає посилання відповідача на те, що ним вживались заходи з утримання власної дитини у добровільному порядку.

На підставі судового наказу № 243/4069/18, виданого 15 травня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

На виконання наведеного судового рішення, з заробітної плати за місцем роботи ОСОБА_2 , утримувались призначені аліменти, у наступних розмірах:

- з вересня 2018 року до липня 2019 року (включно) на загальну суму 20655,07 гривень (довідка про доходи № 524/2903, видана 05 серпня 2019 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ);

- з березня 2019 року до лютого 2020 року (включно) на загальну суму 17226,07 гривень (довідка про доходи № 54, видана 02 березня 2020 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ);

- з лютого 2020 року до липня 2020 року (включно) на загальну суму 9548,78 гривень (довідка про доходи № 524/2800, видана 29 липня 2020 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ);

- з лютого 2020 року до лютого 2021 року (включно) на загальну суму 21440,67 гривень (довідка про доходи № 524/706, видана 25 лютого 2021 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ).

Зазначені обставини свідчать про безпосередню участь ОСОБА_2 в утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Крім матеріального забезпечення ОСОБА_4 , відповідач проявляє заінтересованість у спілкуванні з дитиною та турботу про її відпочинок і оздоровлення.

Так, ОСОБА_2 звернувся із заявою до Служби у справах дітей Краматорської міської ради, в якій просив встановити порядок спілкування з його малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду наведеної заяви Виконавчим комітетом Краматорської міської ради ухвалено рішення № 964 від 06 листопада 2019 року, яким визначено ОСОБА_2 : способи участі у вихованні доньки ОСОБА_4 - шляхом відвідування з дитиною місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних місцях, за місцем проживання батька, без присутності матері, за попередньою домовленістю, з урахування бажання та стану здоров`я дитини; часовий проміжок для участі у вихованні малолітньої ОСОБА_4 та спілкування з нею - один раз на місяць, згідно графіку роботи батька ОСОБА_2 з 18 години 00 хвилин п`ятниці до 16 години 00 хвилин суботи. З цією метою, рішення виконкому, ОСОБА_2 зобов`язано: попередньою погоджувати з ОСОБА_3 час спілкування з донькою ОСОБА_4 , з урахування бажання дитини та стану її здоров`я; використовувати час для спілкування з малолітньою ОСОБА_4 , на розвиток дитини, реалізацію її прав на фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та соціальний розвиток. Крім того, для реалізації даного рішення ОСОБА_3 зобов`язано забезпечити реалізацію права малолітньої ОСОБА_4 на належне виховання батьком ОСОБА_4 та безперешкодне спілкування з ним.

Виконавчим комітетом, при розгляді питання щодо способу участі у вихованні ОСОБА_4 її батьком встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склались складні та конфліктні взаємовідносини і вони не дійшли згоди з питання участі батька у вихованні доньки та спілкування з нею.

Наявність конфліктних ситуацій та складних взаємин між сторонами у справі підтверджується низкою судових рішень.

Так, заочним рішенням, ухваленим 17 лютого 2020 року Краматорським міським судом Донецької області у цивільній справі № 234/20577/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено. Даним рішенням ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 , а також стягнуто з нього аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 09 грудня 2019 року і до повноліття дитини.

При цьому в рішенні суду, що відповідач ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . З цього приводу, суд вважає за належне зазначити, що за матеріалами справи та низкою письмових документів, включаючи зустрічну позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповіді Служби у справах дітей Краматорської міської ради та рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради, заяви про встановлення порядку спілкування з дитиною, судового наказу про стягнення аліментів, відповідей комунальних лікувальних закладів тощо, - вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ця адреса вказана ОСОБА_2 , як місце його постійного проживання та для листування з різного роду органами державної влади, організаціями та установами. Крім того, ОСОБА_2 надано копію позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів із якою ОСОБА_3 зверталась до Краматорського міського суду, в якій адресою місця проживання відповідача зазначено: АДРЕСА_3 , адресу місця реєстрації не зазначено. З цього приводу відповідач ОСОБА_2 зазначає, що дана адреса у м. Краматорськ є адресою бабусі позивача ОСОБА_3 , однак жодних даних на підтвердження цього не надає.

10 квітня 2020 року Краматорським міським судом постановлено ухвалу, якою вищевказане судове рішення від 17 лютого 2020 року у цивільній справі № 234/20577/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - скасоване. Тим більш, 14 квітня 2020 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_11 до суду подано заяву про залишення наведеної позовної заяви без розгляду. Того ж дня, судом постановлену ухвалу про залишення позову без розгляду.

Крім того, у жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини з території України. Проте, рішенням суду від 08 грудня 2020 року у задоволенні даного позову, відмовлено. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що підставою зазначеного позову є прагненням позивача поїхати в гості до дідуся разом з дитино та відсутність згоди відповідача на виїзд дитини. Судом прийнято до уваги, що рішенням органу опіки та піклування відповідачу ОСОБА_2 встановлений порядок спілкування з дитиною, позивачкою чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною про що свідчить лише наявність рішення органу опіки та піклування. Окрім того, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд зважив на те, що поїздка тривалістю в один рік для дитини, якій виповнилось 8 років і яка має здобувати середню освіту з метою відвідування родичів не відповідатиме інтересам дитини та унеможливить спілкування дитини з батьком тривалий час. До того ж небезпідставними були доводи відповідача щодо можливості отримання позивачем та дитиною громадянства РФ. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказі на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.

Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Окрім зазначеного, згідно з Висновком органу опіки та піклування Краматорської міської ради за вих. № 01-49/7813 від 22 грудня 2020 року, з листопада 2011 року до травня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_4 , 2012 року народження. З 2016 року подружжя стало проживати окремо. Малолітня ОСОБА_4 залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_3 , спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини не виникав. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення суду від 29 травня 2018 року. ОСОБА_2 працює сторожем у Квартирно-експлуатаційному відділі м. Луганська, який знаходиться в м. Слов`янськ Донецької області та сплачує аліменти на утримання дитини. 06 листопада 2019 року виконкомом Краматорської міської ради прийнято рішення «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні дитини ОСОБА_4 ». ОСОБА_2 пояснив, що мати дитини ОСОБА_3 , дане рішення відмовляється виконувати та перешкоджає йому бачитися з малолітньою ОСОБА_4 . Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 розглянуто на комісії зх. питань захисту прав дитини від 18 грудня 2020 року. Під час розгляду встановлено, що в матеріалах справи немає достатніх доказів, які б свідчили саме про ухилення ОСОБА_12 від виконання обов`язків по вихованню дитини, тобто свідоме не вчинення дій, направлених на виконання обов`язків за наявності можливості. За результатами розгляду, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_4 , орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_4 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З урахуванням вищевказаного та за відсутності документально підтвердження фактів ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Що ж стосується зустрічних позовних вимог щодо встановлення порядку спілкування з дитиною, суд виходить із наступного.

Досліджені при судовому розгляді докази насамперед свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 ознак ухилення від виконання ним своїх батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_4 , а також опосередковано підтверджують існування зв`язку між батьком та дитиною, вказують на прихильність ОСОБА_2 до малолітньої доньки, що виражається у захисті останнім своїх прав як батька дитини у органах місцевої влади та судах, бажанні утримувати доньку ОСОБА_4 та мати можливість бачитись і спілкуватись з нею.

Так, Висновком органу опіки та піклування Краматорської міської ради № 01-49/515 від 02 лютого 2021 року встановлено, що батько малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 зазначає, що мати дитини ОСОБА_3 перешкоджає йому в спілкування з донькою, не дозволяє йому приймати участь у її вихованні, проведенні дозвілля разом з дитиною та просить встановити часи побачень з нею шляхом систематичних зустрічей з дитиною за місцем проживання позивача у вихідні (з 20 години 00 хвилин п`ятниці до 21 годині 00 хвилин неділі) - один раз на місяць та можливість спільного літнього відпочинку з донькою не менше 20 календарних днів. Мати ОСОБА_3 пояснила, що вона заперечує проти зустрічей дитини за місцем проживання батька, та проти зустрічей дитини з батьком у вихідні з ночівлею, мотивуючи це тим, що вона не впевнена, що дитини буде забезпечено належний догляд та належні умови, а також заперечила проти спільного відпочинку батька з дитиною з можливістю виїзду на оздоровлення за межі міста. За вищевказаного, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_4 , її вік, психологічні особливості, повсякденний життєвий уклад, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 : один раз на місяць у неділю, з 11 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, шляхом відвідування з донькою місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях у присутності матері та шляхом систематичних зустрічей з дитиною, за місцем проживання дитини.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Встановлені обставини, характер взаємовідносин сторін, необхідність дотримання інтересів дитини, її віку, можливості та побажання батьків тощо, свідчать про те, що врегулюванню підлягають конкретно визначені дні тижня та часи доби для побачень з дитиною, місце спілкування та присутність інших осіб.

При вирішенні питання про те, чи може бути обмежене спілкування батька з донькою присутністю матері, суд виходить з того, що таке обмеження застосовується в тих випадках, якщо це викликано інтересами дитини (частина 2 статті 159 СК України).

Запропонований органом опіки та піклування порядок, який передбачає щомісячні побачення батька з донькою у вихідні, так і у систематичні зустрічі батька з дитиною за місцем проживання останньої, відповідає встановленим у справі обставинами.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, що така необхідність (обмеження спілкування ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_4 ) відповідає інтересам дитини.

Такий підхід до вирішення спору буде сприяти уникненню конфліктних ситуацій між батьками та дасть можливість використовувати виділений час для задоволення потреби дитини у любові та розумінні.

Суд також погоджується з висновком органу опіки та піклування про те, що спілкування батька з дитиною один раз на місяць у неділю має відбуватись з 11 до 15 години.

Разом з тим суд, враховуючи вік дитини та період налагодження стосунків дитини та батька, вважає вимоги щодо літнього відпочинку дитини з батьком, з можливістю виїзду за межі міста передчасними.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Суд вважає,що визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким,що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини та на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 180 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» п. 15, 16, 18 ППВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, про визначення порядку спілкування з дитиною - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши йому побачення з дитиною один раз на місяць у неділю, з 11 години 00 хвилин до 15 годин 00 хвилин, шляхом відвідування з донькою місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях у присутності матері та шляхом систематичних зустрічей з дитиною, за місцем проживання дитини.

В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 23 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко