КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2825/19
Провадження № 2/488/148/21 р.
УХВАЛА

Іменем України

25.05.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Кривопішиній О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, де третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, де третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 .

25.05.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Костенко С.О. надав через канцелярію суду клопотання в якому просив суд про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду у звязку із зловживанням останньою, правом щодо захисту її інтересів в суді та процесуальним правом на відкладення розгляду справи з поважних причин, вважає постійні неявки позивача до суду безпідставними, підкреслює, що позивач майже за два роки жодного разу не зявилася до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

04.07.2019 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла вказана позовна заява.

04.07.2019 року визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618 ІV (у редакції Закону № 2147 VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до частини 1 статті 187 ЦПК, в порядку досудової підготовки судом був надісланий запит до відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, відповідь на який надійшла 20.07.2019 року.

22.07.2019 року по даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.10.2019 року.

16.10.2019 року позивач надіслала до суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку із проблемами зору. Судове засідання було відкладено на 18.11.2019 року.

18.11.2019 року представник позивача надав заяву про розгляд заяв про витребування доказів в письмовому провадженні без участі позивача. Судове засідання було відкладено на 23.01.2020 року.

23.01.2020 року у звязку із перебуванням судді на лікарняному судовий розгляд справи було відкладено на 23.03.2020 року.

23.03.2020 року у звязку із перебуванням судді на лікарняному судовий розгляд справи було відкладено на 01.06.2020 року. Також представником позивача надано заяву про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою дитини.

01.06.2020 року позивач в судове засідання не зявилась, представником позивача надано заяву про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю прибути до суду позивача та заявлених свідків. Судове засідання було відкладено на 27.07.2020 року.

27.07.2020 року позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача надіслав до суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку із спалахом COVID-19. Судове засідання відкладено на 21.10.2020 року.

21.10.2020 року позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача надіслав до суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку із хворобою позивача. Судове засідання відкладено на 11.01.2021 року.

11.01.2021 року позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача надіслав до суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку із хворобою позивача. Судове засідання відкладено на 25.03.2021 року.

25.03.2021 року судове засідання не відбулося з причини перебування судді у відпустці.

Представник позивача надіслав до суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку із карантинном. Судове засідання відкладено на 25.05.2021 року.

25.05.2021 року позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача надіслав до суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку із хворобою позивача.

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, до категорії найбільш розповсюджених зловживання цивільним процесуальними правами відносяться такі зловживання, як недобросовісне неодноразове подання клопотань, скарг та заяв; нез`явлення до суду з різних «поважних» причин.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Водночас згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також, зважаючи на розумні строки розгляду справ, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач не з`являється в судове засідання та зловживає процесуальними правами, щодо розгляду справи.

Керуючись ст.ст.13,257,260,353,354 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, де третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, зазначений строк обчислюється з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Суддя: Яна Анатоліївна Чернявська