ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

22 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 642/4742/20

Провадження № 22-ц/818/3610/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справив приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 березня 2020 року, постановлену суддею Пашнєвим В.Г., у справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року КП «Жилкомсервіс» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з відповідача заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 15 456, 91 грн. за період з 01.05.2015 року по 01.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрований за вказаною адресою, та, відповідно є споживачем житлово-комунальних послуг. Позивач забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за переліком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011 з наступними змінами «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 та від 11.05.2018 № 318 І «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», проте відповідач не виконує обов`язку щодо оплати отриманих послуг, в результаті чого утворилася вищевказана заборгованість, тому представник позивача просить позов задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15 березня 2020 року позов КП «Жилкомсервіс» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.10.2017 р. по 01.09.2020 р. в розмірі 10 904 грн. 67 коп та суму сплаченого судового збору в розмірі 2102, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі,.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що судом неправомірно застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про житлово-комунальні послуги» всупереч положенням Цивільного Кодексу України, стосовно принципу свободи договору, наголошує на тому, що він не укладав з КП «Жилкомсервіс» договору.

Позивачем не надано в обґрунтування позовної заяви доказів права власності відповідного житлового приміщення. Ним надано до суду договір купівлі-продажу від 08.04.2004, зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Л.Л. за № 307, відповідно до якого загальна площа квартири з приводу якої виник спір складає 27.9 кв.м., а не 322,20 кв.м., як вказано в позовній заяві КП «Жилкомсервіс», інших належних доказів позивачем не надано.

Місце реєстрації та проживання відповідача не відповідає адресі місцезнаходження належного йому нерухомого майна. Місце його реєстрації та перебування знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . До матеріалів справи надана довідка про зареєстрованих осіб, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_3 є дві зареєстровані особи: ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та ОСОБА_3 (дата народження. 26.06.2014). Тобто не є доведеним факт споживання ним житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.

Відкриття особового рахунку по новоствореному об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 не здійснювалось, в самій позовній заяві йде мова про об`єкт права власності із адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати здійснюються власниками квартир самостійно. Позивачем не наведено аргументів та не обгрунтовано їх доказами, а саме що ним здійснені були витрати з прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування систем водопостачання та водовідведення, обслуговування димовентиляційних каналів та технічне обслуговування систем електрозабезпечення на утримання будинку за адресою АДРЕСА_4 в період з 2017 по 2020 рік, які підлягають компенсації з боку співвласників житлового будинку за вказаною адресою.

Після набрання чинності Законом України № 2189- VIII зборами співвласників будинку АДРЕСА_4 шлях прийнято рішення здійснювати управління будинком самостійно, із заявами про призначення управителя співвласники будинку по АДРЕСА_4 до Харківської міської ради не звертались.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Неукладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача, як споживача, від оплати відповідних послуг. Відповідач не виконує в повному обсязі обов`язки, у зв`язку з чим, починаючи з 01.05.2015 по 01.09.2020 утворилась заборгованість за надання послуг щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 15456,91 грн, та з урахуванням строків позовної давності стягнув з відповідача на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованості за надані послуги за період з 01.10.2017 по 01.09.2020 у розмірі 10 904 грн.67 коп.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 28 листопада 2006 року в газеті «Слобода» № 95 опубліковано публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, предметом якого є забезпечення відповідачем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вказані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором (а.с.29).

Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 року за № 1186 визначено КП «Жилкомсервіс» виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді і комунальної власності територіальної громади з управління будинком, спорудою або групою будинків ( а.с. 23).

Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2011 року за № 893, з подальшими змінами від 27.01.2012, 10.05.2017, 11.05.2018 визначено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у місті Харкові (а.с.25-28).

ОСОБА_1 з 18.02.2004 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 73).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14.08.2006 року за відповідачем визнано права власності на квартиру АДРЕСА_5 , після її об`єднання в одну ізольовану квартиру в результаті виконання переобладнання та влаштування мансарди з балконом, загальною площею 322,2 кв.м. (а.с. 101).

Розрахунок заборгованості наданий позивачем за особовим рахунком № НОМЕР_1 , зроблений виходячи з загальної площі квартири 322,2 кв.м.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 за вказаною адресою відкрито на ім`я ОСОБА_1 та відповідно до технічного паспорту та рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.08.2006 року КВРЖЕП Ленінського району м. Харкова було об`єднано особові рахунки по кв. 5 та кв. АДРЕСА_6 особовий рахунок НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_7 . (а. с. 97-102).

З пояснювальної записки в.о. начальника дільниці № 27 КП «Жилкомсервіс» убачається, будинок АДРЕСА_8 , цегляний, до 1917 року побудови, покрівля шиферна, обладнаний внутрішньобудинковими системами холодного водопостачання, каналізацією, електро ї газопостачанням, опалення від АОГВ і печей на газовому паливі.

Будинок АДРЕСА_4 знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс» м. Харкова на підставі Розпорядження № 192 від 28.02.2007 р. Про внесення змін в договір передачі майна в господарське віддання № 741 від 29.12.1995 р. з КВЖРЕП Холодногірського району м. Харкова та договору передачі майна в господарське видання № 1278 від 07.03.2006 р. з КП «Жилкомсервіс».

КП «Жилкомсервіс» надає послуги споживачам на підставі публічного договору про надання житлово-комунальних послуг, який був опублікований в офіційному печатному засобі масової інформації Харківської міської ради у газеті «Слобода» від 28.11.2006 р., для кожного споживача.

Згідно рішення від 11.05.2018 р. № 319 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій , що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» тариф по дому складає 1,969 грн. за 1 м2 загальної площі квартири.

Тариф складається з переліку послуг: Прибирання прибудинкової території, ТО систем водопостачання, ТО систем водовідведення, Обслуговування димовентеляційних каналів, ТО систем електрозабезпечення. Нарахування в місяць складають по буднику - 2134,61грн., по квартирі - 317,20 грн.

Квартира № 4 знаходиться на 2-му поверсі, особистий рахунок відкрито на ОСОБА_1 , квартира знаходиться у приватній власності, документи на квартиру є в наявності.

Мешканці будинку АДРЕСА_4 про створення ОСББ форми управління до КП «Жилкомсервіс не звертались. Скарг від мешканців будинку не надходило. За період з 2019 року КП «Жилкомсервіс» сумісно з підрядними організаціями виконано ремонт під`їзду, ремонт внутрішньобудинкової системи водопостачання, елементів зовнішнього благоустрію.

З довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг КП «Жилкомсервіс» вбачається, що з 01.05.2015 по 01.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , утворилась заборгованість з оплати комунальних послуг у загальному розмірі 15456,91 грн (а. с. 7-9).

Матеріали справи містять рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.98.2006 яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_5 після її об`єднання в одну ізольовану квартиру в результаті виконання переобладнення та влаштування мансарди з балконом, загальною площею 322,2 кв.м. житловою площею 66,0 кв.м. (а.с. 101).

Копія технічного паспорту на вказану квартиру містить відмітку, що у відповідності до рішення Ленінського районного суду, особові рахунки кв. 5,6 об`єднені та приєднені до особового рахунку кв. 4 (а.с. 97).

Також, відповідно плану у технічному паспорту вхід до кв. 4,5,6 є єдиним, що також підтверджує цілісність квартири.

Відповідно до викладеного судова колегія, доходить висновку, що матеріалами справи спростовані посилання апеляційної скарги про те, що позивачем не надано в обґрунтування позовної заяви доказів права власності відповідного житлового приміщення ОСОБА_1 та що відповідач має лише право власності на кв. 4 площею 27,9 кв.м.

Щодо посилань апеляційної скарги про наявність довідок про зареєстроване місце проживання та перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та про зареєстрованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 не знайшло свого підтвердження матеріалами справи.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно статті 13 вказаного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до вимог статей 150, 151, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Члени сім`ї власника квартири (дружина, їх діти, батьки), які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Члени сім`ї власника квартири зобов`язані до неї дбайливо ставитися. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території та проведенню ремонту.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (пункт 1 частини першоїстатті 20 цього ж Закону України) кореспондує обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Таким чином, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Матеріали справи свідчать про те, що КП «Жилкомсервіс» обслуговує житловий будинок по АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 є власником квартири в цьому будинку. У встановленому законом порядку він не відмовлявся від надання послуг Комунального підприємства «Жилкомсервіс». Доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що давало б підстави для звільнення від їх оплати, ним не надано. Отже, відповідач має обов`язок оплатити Комунальному підприємству «Жилкомсервіс» вартість отриманих ним послуг.

Встановивши, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків щодо оплати наданих Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для її стягнення.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що не можна вважати доведеним факт укладення між ним та позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг, адже він не приєднувався до публічного договору, опублікованого у газеті «Слобода»; що договору про надання комунальних послуг між ним та позивачем або між позивачем та особою, уповноваженою зборами співвласників багатоквартирного будинку, не надано; що публічний договір є нікчемним, судова колегія вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 22 договору про надання житлово-комунальних послуг, цей договір укладений згідно з пунктом 3 статті 205, статей 642, 643 ЦК України та набирає чинності з 01 січня 2007 року строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено споживачем в письмовій формі, та вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду.

Вказаний договір відповідав формі і змісту (умовам) типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 642/1575/19, провадження № 61-16364св19.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частині третій статті 6, статей 627,630 ЦК Українита статей 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Тобто законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, а споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Разом з тим, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

З урахуванням публічного договору про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова, який опублікований 28 листопада 2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Слобода» № 95, наявністю пропозиції позивача укласти такий договір та відсутності з боку відповідача відповідних заперечень, між підприємством та ОСОБА_1 склались фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Відповідач як власник квартири у будинку, який обслуговує позивач, не звертався до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» з відмовою укласти вказаний договір та не довів, що його волевиявлення на укладення публічного договору не було вільним.

За таких умов, його доводи щодо відсутності договірних відносин між ним та відповідачем є безпідставними.

Таким чином, рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,374, 375,381, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 22 червня 2021 року.