Справа №: 398/2158/21
провадження №: 2/398/1377/21
УХВАЛА

Іменем України

"24" червня 2021 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Нероди Л.М.,

з участю секретаря - Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Олександрії скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє представник адвокат Кошеленко А.В. до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де третя особа Олександрійське управління Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про зняття арешту з коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною скаргою, у якій просить суд зняти арешт з грошових коштів, що накладений постановою від 16.03.2020 року головного державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бевз Л.В. при примусовому виконанні вимоги №Ф100746-53У, виданої 13.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області про стягнення недоїмки у розмірі 15819,564 грн. на користь Олександрійського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)знаходиться виконавче провадження №58754108 щодо примусового виконання вимоги №Ф100746-53Увід 13.11.2018 року, виданої Олександрійським управлінням ГУ ДФС у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 15819 грн 54 коп.

16.03.2020 року головним державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, що розміщені в АТ «Державний Ощадний Банк». Виконавчий лист по даному провадженню 16.03.2020 року повернутий стягувачу і до Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання більше не пред`являвся. А відтак підстави для накладення арешту на кошти відсутні. У зв`язку з вищевикладеним скаржник звернулася до суду із зазначеною скаргою, та просить її задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Олександрійське управління Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно ч. 2 ст. 450 ЦПК неявка осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено наступне.

На виконанні у Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)знаходиться виконавче провадження №58754108 щодо примусового виконання вимоги №Ф100746-53Увід 13.11.2018 року, виданої Олександрійським управлінням ГУ ДФС у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 15 819 грн 54 коп.

16.03.2020 року головним державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, що розміщені в АТ «Державний Ощадний Банк».

Відповідно виписки по картковому рахунку, ОСОБА_1 отримує пенсію на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк».

Згідно відповіді Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні у Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на 19.04.2021 року виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь Олександрійського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області.

Норми ст. 447 ЦПК України вказують,що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (частина перша статті 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно положень п. 9 ст. 129 та ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

Ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», №60750/00, пункт 43, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», №67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).

Згідно норм ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

П. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно копії виписки по картковому рахунку, встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк».

П. 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» №17767/08 від 19 червня 2012 року, вказав, що право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бевз Лариси Вікторівни від 16.03.2020 року накладено арешт не на конкретний рахунок скаржника, а на всі рахунки останньої, при чому у декількох банках.

Разом з тим із наведеного вище стає очевидним, що стягнення на підставі постанови головного державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бевз Лариси Вікторівни в частині накладення арешту на рахунки скаржника в АТ «Ощадбанк» було звернене у виконавчому провадженні, виконавчий документ у якому повернутий стягувачу.

За таких обставин суд приходить до переконання, що постанова головного державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бевз Лариси Вікторівни від 16.03.2020 року по виконавчому провадженні №58754108 не може вважатися правомірною, оскільки арешт на рахунки накладений у виконавчому провадженні виконавчий документ у якому повернутий стягувачу.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Тобто, чинне законодавство не передбачає за наслідками розгляду скарги можливості скасування судом постанови або інших процесуальних документів(або їх частин)державного виконавця.

Викладене приводить суд до висновку про те, що вимоги скарги підлягають задоволенню, тому підлягає зобов`язанню скасувати арешт, накладений на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ «Ощадбанк».

Керуючись ст. ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016року №1404-VIII, ст. ст. 260, 447 452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє представник адвокат Кошеленко А.В., до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де третя особа Олександрійське управління Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про зняття арешту з коштів, задовольнити.

Зобов`язати головного державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бевз Ларису Вікторівну скасувати арешт, накладений постановою від 16.03.2020 року у виконавчому провадженні №58754108, на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ «Ощадбанк».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА