Справа №295/5327/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

секретаря Вольської К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття заборони відчуження нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що під час консультації у приватного нотаріуса Семенюк В.Ю. з питання відчуження належного позивачу на праві власності будинку по АДРЕСА_1 було з`ясовано про наявність заборони на відчуження відповідного об`єкта нерухомості за архівними даними.

За наслідком письмового звернення нотаріуса до Житомирського обласного нотаріального архіву для отримання інформації щодо підстав внесення запису про обтяження майна встановлено, що на належний позивачу будинок накладено арешт у вигляді заборони на відчуження від 11.12.1979 року за повідомленням Виробничого об`єднання «Житомир будматеріали» як належне боржнику ОСОБА_2 майно.

Позивач зауважує, що останній ніколи не був та не є власником, співвласником або користувачем вищевказаного будинку.

З огляду на існуюче порушення прав, з посиланням на положення ст. 41 Конституції України, згідно якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, вимоги ст. 391 ЦК України, що визначає способи захисту права власності, норми «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" від 20.03.1952 року в частині закріплення права особи на вільне володіння своїм майном, позивач просить скасувати арешт нерухомого майна з забороною відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 , який був зареєстрований 11 грудня 1979 року за реєстраційним номером №12 Першою державною нотаріальної конторою м.Житомира.

В судове засідання представаником позивача подано клопотання про можливість слухання справу у його відсутності.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженими договором дарування житлового будинку від 23.07.1987 року, реєстраційним написом від 03.08.1987 року про особисту власність ОСОБА_1 на житловий будинок, довідкою Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради з відомостями про реєстрацію за ОСОБА_1 житлового будинку за вищевказаною адресою.

Житловий будинок подарований позивачу ОСОБА_3 , яка, у свою чергу, набула будинок у приватну власність на підставі свідоцтва, виданого Богунським райвиконкомом м.Житомира 27.02.1987 року. До відповідного часу будинок перебував у користуванні та фактично належав особі з 12 січня 1965 року на підставі рішення №1 загальних зборів членів колгоспу ім.Мічуріна села Іванівка.

Судом досліджено витяг з протоколу № 1 загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Мічуріна села Іванівка від 12.01.1965 року з прийнятим рішенням про передачу у власність ОСОБА_3 квартири, в якій вона фактично проживає, у належному колгоспові будинку.

Матеріали справи містять також технічний паспорт на житловий будинок, державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , домову книгу, що приймаються судом як докази в розрізі їх взаємного зв`язкі з іншими.

З листа №708/01-21 від 24.03.2021 року Житомирського обласного нотаріального архіву стало слідує, що на житловий будинок по АДРЕСА_1 накладено арешт у вигляді заборони на відчуження від 11.12.1979 року за повідомленням Виробничого об`єднання «Житомир будматеріали» як належне боржнику ОСОБА_2 майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 протоколу № 1 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" від 20.03.1952 року, кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Встановлені судом обставини свідчать про порушення прав позивача у вигляді існуючих перешкод на вільне використання та розпорядження належним на праві власності майном.

При цьому, дієвим та ефективним способом захисту порушенного права виступає рішення про скасування арешту на майно як підстава виключення відомостей про обтяження з відповідного реєстру.

Так, відповідно до п.149 діючої на момент накладення заборони Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР затвердженої Наказом Міністерства юстиції Української РСР №45/5 від 31.10.1975 року, визначено, що Державний нотаріус за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників: за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників.

У відповідності до п.150 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР накладення заборони провадиться шляхом напису про це за встановленою формою на повідомленні установи банку, госпрозрахункового підприємства або організації про видачу позички. Примірник повідомлення з написом державного нотаріуса про накладення заборони надсилається виконавчому комітету відповідної Ради депутатів трудящих за місцем знаходження жилого будинку, якщо останній знаходиться в населеному пункті, де немає державної нотаріальної контори, примірник - у відповідну установу банку, госпрозрахункове підприємство чи установу, що видали позичку, і примірник повідомлення залишається в державній нотаріальній конторі.

Згідно з п.151 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР накладення заборони реєструється в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на жилий будинок.

Про накладення заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.

Пунктом п.152 Інструкції визанчено, що державний нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства чи організації про погашення позички або повідомлення про припинення договору про заставу чи про припинення або розірвання договору довічного утримання, знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири.

Про зняття заборони повідомляється виконавчий комітет відповідної Ради депутатів трудящих за місцем знаходження жилого будинку, якщо останній знаходиться в населеному пункті, де немає державної нотаріальної контори, і робиться відмітка в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та алфавітній книзі до нього.

Одержавши повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту, державний нотаріус робить про це відмітку в реєстрі і алфавітній книзі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна з забороною відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 , який був зареєстрований 11 грудня 1979 року за реєстраційним номером № 12 Першою державною нотаріальної конторою м.Житомира.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов