ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2150/21
провадження № 4-с/753/73/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталії Василівни, стягувач: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на дії та рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталії Василівни, стягувач: ОСОБА_3 .

Скарга обґрунтована наступним. На примусовому виконанні Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувала ухвала суду у справі № 753/19417/20 (провадження 2/753/8928/20) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, відповідно до якої вжито забезпечення позову наступним шляхом: визначено час спілкування малолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 у будні дні з 10-00 кожного вівторка до 10-00 кожної суботи та у вихідні дні з 10-00 кожної першої суботи до 20-00 того ж дня та з 10-00 кожної третьої суботи до 20-00 того ж дня до винесення судом рішення; зобов`язано батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передавати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3 за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування.

30.11.2020 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП № 63739328 на виконання ухвали суду 753/19417/20.

На думку скаржника, в постанові про відкриття виконавчого провадження головний державний виконавець Стеценко Н.В. умисно вказала лише частину способу забезпечення позову, встановленого ухвалою суду, а саме: зобов`язати батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передавати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3 за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування, абсолютно проігнорувавши основну частину заходів забезпечення позову, визначення часу спілкування дитини з матір`ю, не зазначаючи при цьому повний текст ухвали суду. При цьому державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не враховано права батька, не оцінено можливість виконання ухвали суду боржником та стягувачем. На думку скаржника, державний виконавець повинна була відмовити у відкритті виконавчого провадження, а не встановлювати самостійно спосіб виконання рішення суду. Зважаючи на обставини, викладені у скарзі та те, що скаржником вчасно не отримано копії постанови про відкриття виконавчого провадження, скаржник просить визнати неправомірними дії та поновити строк на оскарження постанови головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталії Василівни про відкриття виконавчого провадження № 63739328 від 30.11.2020, визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталії Василівни про відкриття виконавчого провадження № 63739328 від 30.11.2020.

Ухвалою суду від 03.02.2021 поновлено строк ОСОБА_5 на звернення зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталії Василівни, стягувач: ОСОБА_3 ; відкрито провадження по справі, розгляд скарги призначено в судове засідання з викликом сторін на 16.02.2021; витребувано копію матеріалів ВП № 63739328.

11.02.2021 на виконання ухвали суду надано копію матеріалів ВП № 63739328.

15.02.2021 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. надано відзив на скаргу, у якому заявлені вимоги державний виконавець вважає безпідставними, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстави для її скасування відсутні.

В судовому засіданні представник боржника підтримала вимоги скарги, з викладених підстав.

Головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В., стягувач в судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлені в установленому законом порядку, проте їх неявка відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 753/19417/20 (провадження 2/753/8928/20) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, відповідно до якої вжито забезпечення позову наступним шляхом: визначено час спілкування малолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 у будні дні з 10-00 кожного вівторка до 10-00 кожної суботи та у вихідні дні з 10-00 кожної першої суботи до 20-00 того ж дня та з 10-00 кожної третьої суботи до 20-00 того ж дня до винесення судом рішення; зобов`язано батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передавати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3 за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування.

25.11.2020 на адресу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_3 про примусове виконання рішення суду немайнового характеру в частині зобов`язання ОСОБА_4 передавати спільну малолітню дитину матері.

Відповідно до ст. 139-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

За положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів.

Згідно п. 1 ч. 1. ст. 26 Законом України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1. ст. 26 Законом України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження 30.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження, згідно реєстру № 48 від 09.12.2020. Вимогою державного виконавця від 30.11.2020 зобов`язано боржника виконати рішення суду до 08.12.2020, про що повідомити державного виконавця. Однак у зв`язку з відсутністю підтвердження відправлення даної вимоги канцелярією відділу 08.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій. Вимогою державного виконавця від 08.12.2020 зобов`язано боржника виконати рішення суду до 15.12.2020, про що повідомити державного виконавця. Згідно поштового повідомлення вимога державного виконавця отримана боржником 10.12.2020. Однак, боржником рішення суду виконано не було, про що складено акт державного виконавця від 15.12.2020. 15.12.2020 виходом державного виконавця за місцем проживання боржника, а саме АДРЕСА_1 , встановлено відсутність боржника за місцем проживання, про що складено відповідний акт державного виконавця та проведено фото фіксацію. У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду 18.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 1700,00 гривень на підставі ст.ст. 63,64-1,75 ЗУ «Про виконавче провадження» Враховуючи обставини, що склалися та з метою подальшого виконання рішення суду на адресу боржника направлено повторну вимогу державного виконавця про зобов`язання останнього виконати рішення суду в строк до 22.12.2020, Згідно поштового повідомлення вимога державного виконавця отримана боржником та 21.12.2020. В призначений час перевіркою виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що боржником рішення суду та повторну вимогу державного виконавця виконано не було про що складено акт державного виконавця 22.12.2020. У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду 23.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі 3400,00 гривень на підставі ст.ст. 63,64-1,75 ЗУ «Про виконавче провадження»

Відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме: за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження; у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.; у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.; у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження; Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, статтею 64-1 цього Закону визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Тобто, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Цією статтею також чітко передбачені заходи, що застосовуються державним виконавцем у разі невиконання боржником рішення, а також дії виконавця при виконанні такого рішення.

Частиною 7 цієї статті визначено, що рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Такі ж дії передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Також ч. 6 ст. 26 Закону передбачено, що за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

В подальшому здійснюється перевірка виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує чіткий порядок та встановлює обов`язок державного виконавця вчиняти виконавчі дії з примусового виконання судових рішень про встановлення побачення з дитиною, у порядку, встановленому ст. 63 цього Закону.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем Стеценко Н.В. при прийнятті оскаржуваної постанови враховано положення ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак вимоги скарги є необґрунтованими та безпідставними.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведених вище обґрунтувань вбачається, що скаржником не було надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування вимог скарги.

Отже, судом встановлені правовідносини, що виникли між заявником та державним виконавцем щодо відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду.

Беручи до уваги наведене державний виконавець здійснював законність, обов`язковість виконання рішення, а саме: виконавчого документа № 753/19417/20, а тому оскаржувана постанова є законною, відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі статей 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 6,12,26,37,71,74 ЗУ "Про виконавче провадження", суд,-

УХВАЛИВ:

СкаргуОСОБА_2 на дії та рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталії Василівни, стягувач: ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 16.02.2021

Суддя: Комаревцева Л.В.