Справа № 369/1693/21
Провадження № 2/369/2948/21
22.06.2021 року м. Київ
Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Янченка А.В.,
за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення винагороди, -
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до ОСОБА_2 (далі відповідач) з позовом про стягнення 55 779 дол. США винагороди. Також позивач просив суд справу вирішити без позивача, у випадку відсутності відповідача винести заочне рішення.
В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 23.10.2019 року відповідач за договором позики взяв у позивача в борг 35 000 доларів США для закупки товарів з подальшою реалізацією. Кошти відповідач зобов`язався повернути 25.03.2020 року. До цього часу борг не повернуто, виконання договору тільки в місті Боярка.
Винагорода позикодавцю розраховується за десятимісячний період з 01 червня 2020 року по 31 березня 2021 року.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 22.06.2021 року.
Позивач у судове засідання 22.06.2021 року не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання 22.06.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що як вбачається з наданої позивачем копії договору позики від 23.10.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяв у борг від ОСОБА_1 гроші в сумі 35 000 дол. США строком на 5 місяців, які зобов`язався повернути 25.03.2019 року.
Виконання цього договору тільки в м. Боярка.
Згідно частини 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України винагороду для позикодавця встановлено у формі 10 % від усієї суми щомісячно до дня повного фактичного повернення кредитору ОСОБА_1 всіх грошових коштів.
У разі не повернення суми боргу в строк ОСОБА_2 зобов`язується сплатити щоденну неустойку в розмірі 25 % від всієї суми.
Неустойка згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України забезпечує виконання договору позики і зменшенню не підлягає.
Повернення боргу можливе і 25.01.2020 року.
Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з наданої позивачем копії договору позики від 23.10.2019 року ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 35 000 дол. США 25.03.2019 року, тобто до укладення договору позики від 23.10.2019 року.
Водночас позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач зобов`язався повернути грошові кошти 25.03.2020.
Судом встановлено, що в договорі позики від 23.10.2019 року відсутні відомості про погодження між сторонами обов`язку відповідача повернути грошові кошти у розмірі 35 000 дол. США саме 25.03.2020, інші документи на погодження між сторонами 25.03.2020 року як дати повернення позивачу відповідачем 35 000 дол. США матеріали справи не містять.
Докази звернення до відповідача із вимогою повернути грошові кошти у сумі 35 000 дол. США згідно договору позики від 23.10.2019 року у строк до 25.03.2020 року матеріали справи не містять.
З огляду на наведене, посилання позивача на розрахунок винагороди позикодавця за період з 01.06.2020 року по 31.03.2021 року суд оцінює критично, оскільки згідно наданого позивачем договору позики від 23.10.2019 року, у суду відсутні відомості про виникнення у відповідача обов`язку повернути грошові кошти позивачу у сумі 35 000 дол. США саме 25.03.2020 року, а відтак правомірність та обгрунтованість нарахування позивачем винагороди позикодавця за період з 01.06.2020 року по 31.03.2021 не доведена суду позивачем.
Враховуючи вищевикладене, суд вирішив відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення 55 779 дол. США винагороди.
Керуючись ст. ст. 4, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення винагороди відмовити повністю.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя А.В. Янченко