Провадження № 22-ц/812/1102/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Миколаїв

справа № 488/1161/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, постановлене 1 лютого 2021 року суддею Чернявською Я.А. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1

про поділ майна,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 20202 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позивачка зазначала, що з 11.06.2005 року до 28.04.2017 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Під час шлюбу подружжям за спільні кошти придбано автомобіль КІА SEPHIA,

2002 року випуску, вартість якого згідно висновку про ринкову вартість складає 110 494 грн.

Посилаючись на недосягення згоди щодо добровільного поділу коштів, які складають вартість автомобіля та на можливість відступлення від принципу рівності часток подружжя у спільному майні, ОСОБА_2 просила визначену судом суму відшкодування вартості авто стягнути з відповідача на її користь.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, посилаючись на те, що автомобіль було придбано під час шлюбу, але за його власні кошти, а саме: 8 000 грн. подаровані на день народження батьками та 24 000 грн. виручені від продажу автомобіля, який належав йому на праві власності до укладення шлюбу з позивачкою. Крім цього зазначав, що 04.04.2017 року автомобіль продано зі згоди дружини та вирученими коштами погашено борги подружжя. Також просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки дружина з дати продажу автомобіля знала про його продаж та договір купівлі-продажу не оскаржувала, а з позовом про поділ майна звернулась тільки 28.04.2020 року.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.02.2021 року позов задоволено частково, здійснено розподіл коштів від продажу автомобіля по Ѕ частині кожному, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 55 247 грн. вартості автомобіля та 575 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті ж обставини, якими заперечував проти позову. Також зазначав, що суд безпідставно погодився за вартістю автомобіля, визначеною звітом про оцінку транспортного засобу, тоді як згідно договору купівлі-продажу автомобіль продано за 77 912 грн., суд безпідставно не врахував того факту, що кошти від продажу автомобіля витрачені на погашення кредиту сім`ї, та не застосував наслідків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що згоди на продаж автомобіля не давала, коштів за нього не отримувала, покупець ОСОБА_4 є інвалідом і не має фінансової можливості придбати такий автомобіль, виклик свідків вважала недоцільним оскільки мати позивача є зацікавленою особою, а з сестрою у неї неприязні стосунки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 11.06.2005 року до 28.04.2017 року сторони перебували у шлюбі (а.с. 5, 9).

08.01.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль КІА SEPHIA , 2002 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 40).

З заявою про розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернувся на початку квітня 2017 року. У позовній заяві зазначав, що шлюбні відносини з ОСОБА_2 припинені (а.с. 5).

04.04.2017 року автомобіль продано ОСОБА_4 за 77 912 грн. Договір оформлений та підписаний сторонами у сервісному центрі 4841 РСЦ МВС в Миколаївській області за № 4841/2017/399790 (а.с. 40).

Відомості про згоду позивачки ОСОБА_2 на продаж автомобіля в матеріалах справи відсутні.

Згідно звіту про оцінку майна станом на 01.04.2017 року вартість спірного автомобіля складала 110 494 грн. (а.с. 10-29).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що "положення статей 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує".

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 заперечував щодо поширення режиму спільної сумісної власності подружжя на автомобіль, проте достовірних та переконливих доказів цього суду не надав.

Щодо вартості майна, що підлягає поділу, то як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість такого майна визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У справі що переглядається, відповідачем не доведено, що спірний автомобіль був відчужений ним за згодою дружини, та що кошти, виручені від його продажу були витрачені в інтересах сім`ї. Посилання на боргові зобов`язання перед ПАТ «Альфа-Банк» також не доводять того факту, що виручені за автомобіль кошти були направлені на погашення цього боргу, оскільки судове рішення у справі № 488/139/17, на яку посилається відповідач, свідчить про те, що на час його постановлення 3 травня 2017 року, через місяць після продажу автомобіля, борг не погашений. Крім цього сума боргу за судовим рішенням, яким позов задоволено у повному обсязі, є значно меншою за вартість проданого автомобіля.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя, та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано врахував при визначенні вартості спірного автомобіля висновок про його ринкову вартість (а.с. 10-28).

Крім цього, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль відповідачем продано 04.04.2017 року, і саме у цей час він звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу, у якому зазначав, що шлюбні стосунки з дружиною припинені, а доказів обізнаності ОСОБА_2 про продаж автомобіля матеріали справи не містять, то є підстави вважати, що звертаючись до суду з позовом про поділ майна 24 квітня 2021 року (відтиск поштового штампу на конверті), ОСОБА_2 не пропустила трирічного строку, встановленого законом на звернення до суду.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, відсутні і підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова

---------------------------------

Повну постанову складено 24 червня 2021 року