КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Провадження №22-ц/824/8498/2019 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву №б/н від 22 червня 2010 року, згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України і відповідно формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи Банку». Позивач вказує, що підписаною заявою відповідача підтверджується факт повного інформування останнього про умови кредитування в банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на положення ст.ст. 207, 638 ЦК України, а також вказує, що свідченням визнання відповідачем угоди є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, що відповідає положенням ч. 2 ст. 642 ЦК України.

Крім того, 22 червня 2010 року відповідачем підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомився.

Також, позивач вказує, що в редакції умов від 01 березня 2019 року, сторони дійшли згоди що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4 % - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна Голд».

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідача станом на 03 листопада 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 36186,41 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 32759,92 грн.; заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3426,49 грн.

На підставі викладеного в позові, банк просив суд першої інстанції позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 червня 2010 року у розмірі 32759 (тридцять дві тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 92 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частин відмовлених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що сторони у справі узгодили розмір базової відсоткової ставки у відповідності до довідки про умов кредитування та яка становила 2,5%. В подальшому базова відсоткова ставка збільшувалась з ініціативи банку, так як відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Умовами та правилами надання банківських послуг було передбачено, що про введення змін банк зобов`язаний поінформувати клієнта не менше ніж за 7 днів до їх введення, якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові зміни.

АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі стверджує, що ним було повідомлено відповідача про зміну базової відсоткової ставки у виписці по рахунку, що була надана до суду першої інстанції, натомість відповідач не звертався до банку із заявою про незгоду із такими змінами.

Таким чином, суд першої інстанції не мав жодних правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків по кредиту.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

Відповідно до довідки Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року у суду відсутні кошторисні призначення на оплату послуг з пересилання письмової кореспонденції через відділення поштового зв`язку.

З метою дотримання судом процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, судом апеляційної інстанції вся поштова кореспонденція, яка адресована учасникам справи надсилається на електронні адреси, які наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом 05 травня 2021 року було надіслано на електронні адреси сторін у справи копію ухвали про відкриття провадження (для позивача) та копію ухвали про відкриття провадження разом з копією апеляційної скарги (для відповідача).

Разом з тим, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22 червня 2010 року підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з якою отримав платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 1000 грн.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Як вбачається з вказаної довідки, відповідачем отримано кредитну картку «Універсальна» з базовою відсотковою ставкою - 2,5% на місяць, з пенею за несвоєчасне погашення заборгованості, де пеня = пеня (1) + пеня (2), де: де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; та штрафами за порушення терміну платежу по будь якому із грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Вказана довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» містить підпис відповідача.

В Анкеті-заяві, що підписана відповідачем, відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитними коштами крім відсотків, які визначені в Довідці про умови кредитування, а саме у розмірі 2,5 % на місяць.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відсоткова ставка по даному кредитному договору неодноразово змінювалась, доказів, щодо погодження між сторонами зміни відсоткової ставки позивачем суду не надано, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, та подальші зміни до нього не є частиною укладеного між сторонами договору кредиту, тому викладені у них положення не можуть застосовуватись при вирішені даної справи в частині стягнення відсотків з відповідача.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Так, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги банком оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштавми, відповідно саме в цій частині і переглядається оскаржуване рішення суду.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм права вбачається, що в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 червня 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що підписання відповідачем Анкети-заяви не є договором-приєднання, а надані суду Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, таким чином відповідач не був ознайомлених з такими умовами.

Рішення суду щодо встановлених обставин справи не оскаржується позивачем, а тому судом апеляційної інстанції не ставляться під сумнів зазначені висновки суду першої інстанції та їх правильність не перевіряється.

Таким чином, банк мав право на нарахування відсотків виключно на тих умовах, які були підписані та погоджені з відповідачем відповідно до довідки про умови кредитування з використання платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 22 червня 2010 року. Твердження банку про те, що ним було повідомлено відповідача про зміну базової відсоткової ставки у виписці по рахунку, оцінюється судом критично, оскільки така виписка була надана суду лише під час звернення до суду з позовом, доказів того, що з наданою суду випискою було ознайомлено відповідача суду не надано.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитними коштами залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: