Справа № 219/1021/21
Провадження № 2/219/1275/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Феняка О.Р., за участю секретаря Романченко І.О., розглянувши в порядку позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради про визнання втративши право користування жилим приміщенням та встановлення місця проживання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 , діючи в інтересах ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом, в якому просив встановити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своїм батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання та реєстрації, визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим в квартирі АДРЕСА_1 .

2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.01.2009 він перебував у шлюбі з відповідачкою, який було розірвано за рішенням Дебальцівського міського суду від 08.12.2010 у справі №2-4697/2010. У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_2 , яка на підставі договору дарування від 23.09.2013 є власницею квартири АДРЕСА_1 , в якій вона проживає на цей час разом з батьком.

2.1 ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 , у вказаній квартирі не проживає з літа 2018 року, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням, а також нехтує своїми обов`язками і покинула дитину на тривалий час з дідом та бабою, своїми батьками, що є підставою для визначення місця проживання ОСОБА_2 з батьком за вищевказаною адресою.

2.2. Реєстрація відповідачки за адресою квартира АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу та його дитині оформити субсидію, правом розпорядження належним їм майном, також комунальні послуги нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб, при цьому позивачу не можуть призначити субсидію у зв`язку з реєстрацією в квартирі відповідачки, а також позивач, як власник, несе додаткові витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг, які нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб.

2.3. На цей час ОСОБА_3 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 за судовим наказом, винесеним у справі №219/4019/19 (провадження 2-н/219/472/2019) від 14.06.2019 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

2.4. В кінці 2018 року позивач змінив замок вхідних дверей в квартиру АДРЕСА_1 , через злам донькою ключа. Ключ від нового замку відповідачці не надавався, однак на її прохання їй було передано тонометр, який знаходився в зазначеній квартирі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВІДЗИВІВ НА ПОЗОВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

3. Відповідач ОСОБА_3 надала до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає наступні обставини.

3.1. З червня 2019 року позивач отримує від відповідачки аліменти на утримання доньки, однак не сплачує за отримані комунальні послуги, при цьому до суду не надано письмової відмови щодо оформлення субсидії, а облік спожитих комунальних послуг здійснюється за допомогою лічильників, через що факт її реєстрації в квартирі ніяким чином не впливає на розмір комунальних платежів.

3.2. Позивач не підтвердив перешкоджання з боку відповідача права розпорядження належним їм майном відповідями від нотаріуса чи органів опіки, а також замінив замок у вхідній двері, не надав відповідачці ключа, не віддає їй речі, які знаходяться в приміщенні квартири. Факт не проживання відповідачки у спірній квартирі більш встановленого законодавством річного строку не є підставою для визнання відповідачки такою, що втратила право на проживання нею в вищевказаній квартирі, за умови, що вона фактично не проживала у приміщенні без поважних причин.

3.3. Вважає, що як мати приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки, на відміну від позивача, який ніде не працює та живе на аліменти, які відповідачка сплачує на утримання доньки. Відповідачка постійно спілкується із лікарем та класним керівником доньки, відвідує батьківські збори, та вважає безпідставною вимогу позивача про визначення місця проживання доньки з позивачем.

3.4. В період спільного проживання з відповідачкою позивач зловживав алкогольними напоями, що було причиною того, що влітку 2018 року відповідачка залишила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач не приділяє належної уваги вихованню дитини, не турбується про неї, своєю аморальною поведінкою створює загрозу для життя та здоров`я дитини.

3.5. Власником квартири є ОСОБА_2 , яка отримує аліменти на своє утримання, а відповідно саме позивач мешкає разом з нею в належній їй квартирі.

3.6. Наданими до суду роздруківками знімків екрану телефону відповідачка зазначає, що донька - ОСОБА_2 , просила в неї надати довіреність для виїзду за кордон в Польщу та відмовилася проводити час спільно з відповідачкою, з чого остання робить висновок, що визначення місця проживання потрібно позивачу для вивезення дочки до Польщі без згоди відповідачки.

4. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради надав висновок, в якому визначив, що вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з батьком, ОСОБА_1 , враховуючи, що вихованням та утриманням малолітньої дитини ОСОБА_2 займається батько ОСОБА_1 та бажання малолітньої дитини проживати разом з батьком.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

5.1. 08.12.2010 Дебальцівський міський суд виніс рішення у справі №2-4697 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований між ними 17.01.2009 виконкомом Світлодарської міської ради м.Дебальцеве Донецької області.

5.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у вищевказаному шлюбі народилася ОСОБА_2 , на утримання якої 14.06.2019 у справі №219/4019/19 (провадження №2-н219/472/2019) видано судовий наказ за яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

5.3. На час розгляду справи судом жоден з батьків не позбавлений батьківських прав, а відповідно кожен з батьків має виконувати передбачені законодавством обов`язки, пов`язані з вихованням та матеріальним забезпеченням дитини.

5.4. Відповідно до договору дарування квартири від 23.09.2013 ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 .

5.5. В середині літа 2018 року ОСОБА_3 залишила житлове приміщення за адресою: квартира АДРЕСА_1 , та весь час у вказаному житловому приміщенні не проживала. В кінці 2018 року позивачем було замінено замок на вхідних дверях зазначеної квартири, ключ від якого відповідачці не надано. На цей час відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вказаний будинок відповідачці не належить.

5.6. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , враховуючи що вихованням та утриманням малолітньої дитини ОСОБА_2 займається батько ОСОБА_1 та бажання малолітньої дитини проживати разом з батьком, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_1 .

5.7. Відповідно до «Довідки про участь батьків у вихованні доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениці 5-А класу Бахмутської ЗОШ №5 від 19.03.2021 №75» - з 2018 року вихованням дівчинки займається батько ОСОБА_1 . Батько постійно тримає на контролі відвідування донькою школи, слідкує за її навчальними досягненнями, позитивно реагує на рекомендації вчителів - предметників, відвідує батьківські збори. В канікулярний час приділяє увагу оздоровленню та відпочинку своєї доньки. З 2018 року мати з родиною не проживає. За період навчання ОСОБА_2 у 3-4 класах мати, ОСОБА_3 , відвідувала батьківські збори, постійно телефонувала класному керівнику. З 1 вересня 2020 року, коли дівчинка перейшла до 5 класу, мати батьківські збори не відвідувала, але телефонує класному керівнику з питань щодо стану здоров`я та успішності доньки.

5.8. Відповідно до «Характеристики учениці 5-А класу Бахмутської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 з профільним навчанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » - виховується дівчинка в неповній родині. Вихованням ОСОБА_2 займається батько - ОСОБА_1 , який постійно відвідує батьківські збори, дотримується рекомендацій учителів, цікавиться шкільним життям своєї доньки, підтримує тісний зв`язок з класним керівником. Батько сумлінно ставиться до своїх батьківських обов`язків. Мати з 2018 р. з родиною не проживає, але підтримує зв`язок з класним керівником доньки.

5.9. Під час розгляду справи позивачем не надано доказів, які б підтверджували звернення за наданням субсидії та відмову в її наданні, в чому полягає порушення права розпорядження власника квартири - ОСОБА_2 , а також факт нарахування плати за комунальні послуги виходячи з кількості зареєстрованих в житловому приміщенні осіб. Також позивачем не надано доказів на підтвердження оплати ним комунальних платежів та визначення їх розміру.

5.10. Під час розгляду справи відповідачка наголошувала, що не втратила інтерес до проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 де і на цей час знаходяться її речі, та доступ до якої в неї обмежений через відсутність ключа від дверей, вона намагається налагодити стосунки з дочкою ОСОБА_2 , забезпечує дитину матеріально та цікавиться її навчанням шляхом спілкування з вчителями.

5.11. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є законними представниками дитини ОСОБА_2 та здійснюють від її імені розпорядження належним їй майном, до якого відноситься право проживання в належному дитині житловому приміщенні, а також, як законні представники несуть відповідальність за належне утримання майна, зокрема повної та своєчасної сплати комунальних послуг.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

6. Статтею 6 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

6.1. Частинами 4, 5 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

6.2. Частинами 1, 2 ст. 141 СК України, встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

6.3. Частинами 1 - 3 ст. 150 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

6.4. Частинами 1, 2 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

6.5. Частинами 1, 2 ст. 160 СК України, встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

6.6. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

6.7. Статтею 12 зазначеного Закону передбачено, що виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

6.8. За встановлених судом обставин, враховуючи наведені приписи законодавчих актів, наданий суду органом опіки та піклування висновок, бажання дитини проживати разом з батьком, створення батьком за місцем свого проживання належних умов щодо проживання та розвитку дитини, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визначення місяця проживання дитини - ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання.

7. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

7.1. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

7.2. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

7.3. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

7.4. Статтею 242 Цивільного кодексу України передбачено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

7.5. Частиною 7 ст. 177 Сімейного кодексу України, визначено, що батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Спори, які виникають між батьками щодо управління майном дитини, можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

7.6. За встановлених судом обставин, зокрема зміну позивачем вхідного замка вхідних дверей, ключа від якого відповідачці не надано, враховуючи наведені приписи законодавчих актів, суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- визнання відповідачки такою, що втратила право проживання відповідає інтересам власника квартири - ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє позивач;

- нормативне обґрунтування правомірності визнання особою втрати права проживання, за умови що такій особі, як законному представнику власника житла, належить право розпорядження майном, в тому числі право дозволяти проживання в такому приміщенні, що, відповідно, кореспондується з забороною визнання власника таким, що втратив право проживання в належному йому житловому приміщенні;

- наявність у відповідачки можливості безперешкодно користуватися житлом, тобто відсутності поважних причин непроживання, до яких відноситься неможливість вільно попасти в житлове приміщення;

- факт реєстрації відповідачки за вказаною адресою став підставою для відмови позивачу чи власнику житлового приміщення в оформлені субсидії, чи став підставою для нарахування вартості комунальних послуг в збільшеному обсягу.

7.7. За таких умов суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 268, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради, про визнання втративши право користування жилим приміщенням та встановлення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Встановити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його мешкання та реєстрації, в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частину рішення виготовлено 17 червня 2021 року.

Повний текст рішення складено 24 червня 2021 року.

Суддя О.Р. Феняк

25.06.2021