Провадження № 2/522/4857/21
УХВАЛА

14 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Одеської обласної державної адміністрації про визнання недостовірною інформації, захист честі, гідності та ділової репутації.

У позові позивачем на підставі статті 93 Цивільного процесуального кодексу України було поставлено позивачу вісім питань про обставини, що мають значення для вирішення справи.

02.03.2021 позивачем подано письмове клопотання про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у зв`язку з ненаданням відповідачем відповідей на питання, постановлені у позовній заяві про у формі заяви свідка. Клопотання вмотивоване тим, що у позові, відповідачем на підставі статті 93 Цивільного процесуального кодексу України було поставлено вісім питань про обставини, що мають значення для вирішення справи. Позивачем не виконано обов`язок щодо надання заяви свідка та не заявлено про наявність підстав для відмови від відповіді. Враховуючи, що відповідачем проігноровано обов`язок, визначений статті 93 Цивільного процесуального кодексу України, просив застосувати до позивача захід процесуального примусу у вигляді штрафу зобов`язати Одеську обласну державну адміністрацію надати вичерпні відповіді на поставлені позивачем запитання у формі заяви свідка не пізніше наступного підготовчого чи судового засідання по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що оскільки відповідач є юридичною особою, то надавати пояснення може уповноважений за дорученням представник. Щодо самих запитань, то вичерпні відповіді на них були надані у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає клопотання позивача таким, що не підлягає до задоволенню з таких підстав.

З оглянутих матеріалів справи встановлено, що 17.09.2020 до суду надійшла позовна заява в якої позивачем ОСОБА_1 поставлено десять запитань відповідачу на підставі ч.1ст. 93 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 93 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - до першого судового засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання (частина 3 статті 93 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно частини 4 статті 93 Цивільного процесуального кодексу України у заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань.

За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь (частина 7 статті 93 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 6 частини другої та частини третьої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 143 Цивільного процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Частиною першої статті 144 Цивільного процесуального кодексу України визначено види заходів процесуального примусу, одним із яких є штраф.

Відповідно до частини першої статті 148 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового розгляду; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

Як було встановлено судом, заяву свідка про відповіді на запитання у формі відзиву представником відповідача було надано суду 19.02.2021. У клопотанні про застосування заходів процесуального примусу позивач підтверджує, що отримав копію відзиву 25.02.2021.

Судом встановлено, що відповідач Одеська обласна державна адміністрація є юридичною особою органом місцевої влади, внаслідок чого ним надано відповіді на запитання не у формі заяви свідка, а у відзиві на позовну заяву за підписом уповноваженого представника.

Відтак, суд вважає, що ухилення від вчинення дій, а саме від подання заяви свідка, позивачем не допущено, внаслідок чого підстави для застосування заходів процесуального примусу відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що посилання позивача на недотримання відповідачем вимог частин 2, 4 статті 93 Цивільного процесуального кодексу України щодо форми та змісту заяви свідка не може бути підставою для застосування заходу процесуального примусу у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 93, 143, 144 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу щодо відповідача Одеської обласної державної адміністрації відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя 14.06.2021