Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 201/585/17

провадження № 61-13093св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідачі за позовом ОСОБА_1 : Кіровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, державне підприємство «Сетам», ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору за позовом ОСОБА_1 : публічне акціонерне товариство «Актабанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О. В.,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_4 ,

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

відповідачі за позовом ОСОБА_4 : Кіровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, державне підприємство «Сетам»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору за позовом ОСОБА_4 : ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «Актабанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Кіровський ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області), державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «Актабанк» (далі - ПАТ «Актабанк»), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О. В. (далі - приватний нотаріус Дніпровського МНО), про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги, свідоцтва про належність на праві власності майна.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що в процесі виконання рішення суду щодо стягнення з нього на користь ПАТ «Актабанк» заборгованості у розмірі 2 139 421,38 грн, яке перебувало на виконанні Кіровського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Сетам» було подано заявку щодо проведення електронних торгів з реалізації майна боржника ОСОБА_1 : 47/100 та 17/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані на присадибній земельній ділянці площею 0,0137 га, кадастровий номер: :03:217:0021.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 21 листопада 2016 року № 213854 ці торги є такими, що відбулися, а згідно з актом про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 01 грудня 2016 року, складеного Кіровським ВДВС міста Дніпропетровська, переможцем цих торгів став ОСОБА_3 , у зв`язку із чим на його ім`я за реєстровим № 2548 приватним нотаріусом Дніпровського МНО 01 грудня 2016 року було видано свідоцтво про право власності на 64/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належали йому.

Вказував, що державний виконавець не направляв йому постанови про опис та арешт майна від 11 жовтня 2016 року, не повідомляв про результати визначення вартості майна, що мало місце 25 жовтня 2016 року.

Крім того, 13/100 частин домоволодіння, яке стало предметом оскаржуваних електронних торгів, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було набуто ним за час шлюбу з ОСОБА_4 , однак, державним виконавцем не було вчинено дій, направлених на визначення частки кожного із співвласників.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд: визнати електронні торги, що проведені ДП «Сетам» 21 листопада 2016 року з реалізації арештованого майна за лотом № 179199, а саме: 47/100 та 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , недійсними; визнати протокол № 213854 проведення електронних торгів від 21 листопада 2016 року із реалізації арештованого майна за лотом № 179199 недійсним; визнати акт про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 01 грудня 2016 року, що затверджений виконувачем обов`язків начальника Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Олійником І. В., з реалізації 47/100 та 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним; визнати недійсним свідоцтво, видане приватним нотаріусом Дніпровського МНО 01 грудня 2016 року, реєстровий номер 2548, про належність ОСОБА_3 спірного майна 64/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , технічний опис об`єкта нерухомого майна в цілому: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 183,6 кв. м, житловою площею 119,2 кв. м, погріб під А-1, сходи літ. а, а2, сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, 1, 2, 3, 5, 6, 7-11, І, ІІ, ІІІ, ІV - споруди, огорожі, замощення, загальна площа - 43,0 кв. м, житлова площа - 28,1 кв. м.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Актабанк», приватний нотаріус Дніпровського МНО Бунякіна О. В., ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів, акта про проведені електронні торги, свідоцтва про належність на праві власності майна.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що їй на праві спільної сумісної власності належить 13/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які набуті ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з нею. Проте державним виконавцем всупереч вимогам закону, тобто без виділу часток в указаній частині майна, було здійснено процедуру продажу цього домоволодіння з прилюдних торгів.

На підставі вказаного ОСОБА_4 просила суд: визнати недійсними електронні торги з реалізації 47/100 та 17/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним акт про проведені електронні торги від 01 грудня 2016 року та визнати недійсним свідоцтво, видане приватним нотаріусом Дніпровського МНО 01 грудня 2016 року, реєстровий номер 2548, про належність ОСОБА_3 64/100 частин спірного домоволодіння.

Протокольною ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Актабанк», приватний нотаріус Дніпровського МНО Бунякіна О. В., ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів, акта про проведені електронні торги, свідоцтва про належність на праві власності майна прийнято до спільного розгляду із позовом ОСОБА_1 до Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Сетам», ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Актабанк», приватний нотаріус Дніпровського МНО, про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги, свідоцтва про належність на праві власності майна.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року у складі судді Ходаківського М. П. позови ОСОБА_1 і ОСОБА_4 задоволено.

Визнано електронні торги, що проведені ДП «Сетам» 21 листопада 2016 року із реалізації арештованого майна за лотом № 179199, а саме: 47/100 та 17/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , недійсними.

Визнано протокол № 213854 проведення електронних торгів від 21 листопада 2016 року з реалізації арештованого майна за лотом № 179199 недійсним.

Визнано акт про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 01 грудня 2016 року, що затверджений виконувачем обов`язків начальника Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Олійником І. В., з реалізації 47/100 та 17/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним.

Визнано недійсним свідоцтво, видане приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бунякіною О. В. 01 грудня 2016 року, реєстровий номер 2548, про належність ОСОБА_3 64/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , технічний опис об`єкта нерухомого майна в цілому: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 183,6 кв. м, житловою площею 119,2 кв. м, погріб під А-1, сходи літ. а, а2, сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, 1, 2, 3, 5, 6, 7-11, І, ІІ, ІІІ, ІV - споруди, огорожі, замощення, загальна площа - 43,0 кв. м, житлова площа - 28,1 кв. м, недійсним.

Стягнуто з Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Сетам», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн по 214,00 грн пропорційно з кожного.

Стягнуто з Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Сетам», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 920,00 грн по 960,00 грн пропорційно з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при проведенні електронних торгів були порушенні встановлені законодавством правила проведення торгів, а саме: не було повідомлено боржника про винесення постанови про опис та арешт майна, про факт призначення прилюдних торгів, про оцінку вартості арештованого майна.

Крім того, були порушені права третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 , оскільки з електронних торгів було продано майно, яке належало частково їй на праві спільної власності, як набуте у шлюбі з боржником.

Суд також врахував, що судові рішення, на виконання яких Кіровським районним судом м. Дніпропетровська були видані виконавчі листи, на підставі яких було відкрито виконавчі провадження та які були об`єднані у зведене виконавче провадження, у процесі виконання яких і було проведено оскаржувані електронні торги, видано оскаржуваний протокол та акт, а також видано свідоцтво про право власності на реалізоване за результатами торгів майно, були скасовані та у задоволенні відповідних позовних вимог стягувача за вказаним зведеним виконавчим провадженням ПАТ «Актабанк» було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_3 і ДП «Сетам» залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_3 і ДП «Сетам» задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд не врахував, що в матеріалах справи наявна заява боржника на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, яка була зареєстрована 10 листопада 2016 року. Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги як доказ обізнаності боржника із матеріалами виконавчого провадження, зокрема про винесення постанови про опис та арешт майна, про призначення прилюдних торгів, про оцінку вартості арештованого майна тощо, лише з тих підстав, що позивач заперечував дату ознайомлення саме 10 листопада 2016 року. Отже, апеляційний суд не надав оцінки в сукупності усім вказаним доказам на підтвердження повідомлення боржника про виконавчі дії шляхом направлення йому кореспонденції, про дату реєстрації виконавцем заяви боржника про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та не усунув сумнівів щодо можливості фактичного ознайомлення боржника 20 листопада 2016 року, що припадав на вихідний день.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що спірне майно належало на момент арешту та реалізації майна особисто боржнику ОСОБА_1 на праві власності. Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 припинено з 13 листопада 2012 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року у справі № 175/4918/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 було вирішено спір про поділ майна подружжя, яким обставини щодо належності спірного майна ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як спільного майна подружжя не встановлено. Разом з тим, апеляційний суд вказані обставини не перевірив і не мотивував підстави відхилення вказаних доводів відповідачів.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_3 і ДП «Сетам», Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовів ОСОБА_1 і ОСОБА_4 відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність судових рішень про стягнення з нього заборгованості, а також про наявність з січня 2016 року у Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчого провадження з примусового виконання судових рішень. При цьому протягом червня-листопада 2016 року на адресу ОСОБА_1 державним виконавцем направлялись відповідні повідомлення про проведення виконавчих дій.

При цьому дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, а позивач такі дії не оскаржував, у зв`язку із чим його доводи щодо порушень, допущених посадовими особами державної виконавчої служби до початку торгів не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 , суд виходив із того, що спірне майно на момент арешту та реалізації майна належало особисто боржнику ОСОБА_1 на праві власності. Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 припинено 13 листопада 2012 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року у справі № 175/4918/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 було вирішено спір про поділ майна подружжя, яким обставини щодо належності спірного майна ОСОБА_4 і ОСОБА_1 як спільного майна подружжя не встановлено.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 та у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано, що відчуження належної ОСОБА_4 частки у домоволодінні на електронних торгах, що відбулися 21 листопада 2016 року, без її згоди порушує її право як співвласника цього майна на вільне володіння, користуванні і розпорядження цим майном. При цьому суд помилково посилався на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, якою скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя і визнання права власності на частину будинку, оскільки вказане судове рішення оскаржене заявником до суду касаційної інстанції. Також вказує на те, що судові рішення, на виконання яких були видані виконавчі листи та на підставі яких було відкрито виконавчі провадження, у подальшому були скасовані, що свідчить про незаконність оскаржуваних електронних торгів.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, та у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність порушення прав ОСОБА_4 як співвласника майна при організації, проведенні та реалізації спірного майна. Крім того, державний виконавець у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» пересвідчився лише у тому, що домоволодіння зареєстровано на ім`я боржника, при цьому не з`ясував і не встановив, чи придбане це майно у період шлюбу та чи мають інші особи право користування ним. Також судом не враховано, що державний виконавець не направляв йому постанови про опис та арешт майна, не повідомляв про результати визначення вартості майна, що позбавило боржника можливості оскаржити результати оцінки майна.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

ДП «Сетам» і ОСОБА_3 подали відзиви на касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На виконанні Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало зведене виконавче провадження № 50375705, до складу якого входять виконавче провадження № 49888990 з примусового виконання виконавчого листа № 203/5165/15-ц, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 24 грудня 2015 року, виконавче провадження № 50159418 з примусового виконання виконавчого листа № 203/5167/15-ц, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 22 січня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Актабанк» заборгованості у розмірі 2 139 421,38 грн, виконавче провадження № 50410894 з примусового виконання виконавчого листа № 203/5167/15-ц, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 29 грудня 2015 року.

Постановою Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області від 11 жовтня 2016 року в межах вказаного виконавчого провадження було здійснено опис та арешт майна (коштів) боржника, у тому числі було здійснено арешт 47/100 та 17/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

25 жовтня 2016 року Кіровським ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області було отримано висновки щодо оцінки вартості майна боржника ОСОБА_1 : 47/100 та 17/100 часток домоволодіння (житловий будинок літ. А-1, загальною площею 183,6 кв. м, житловою площею 119,2 кв. м, погріб під А-1, сходи літ. а, а2, сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, 1, 2, 3, 5, 6, 7-11, І, ІІ, ІІІ, ІV - споруди, огорожі, замощення, загальна площа - 43,0 кв. м, житлова площа - 28,1 кв. м), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 365 000,00 грн.

Кіровський ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області 26 жовтня 2016 року звернувся до Дніпропетровської філії ДП «Сетам» із заявкою на реалізацію в межах виконавчого провадження № 50375705 належних ОСОБА_1 47/100 та 17/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вказаної заявки Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області від 26 жовтня 2016 року Дніпропетровською філією ДП «Сетам» 21 листопада 2016 року було проведено прилюдні електронні торги з реалізації 47/100 та 17/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом № 213854 проведення електронних торгів.

Згідно з актом про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 01 грудня 2016 року, складеного Кіровським ВДВС міста Дніпропетровська, переможцем цих торгів став ОСОБА_3 , у зв`язку із чим на ім`я останнього за реєстровим номером 2548 приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бунякіною О. В. 01 грудня 2016 року було видано свідоцтво про право власності на 64/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , технічний опис об`єкта нерухомого майна в цілому: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 183,6 кв. м, житловою площею 119,2 кв. м, погріб літ. А-1, сходи літ. а, а2, сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, 1, 2, 3, 5, 6, 7-11, І, ІІ, ІІІ, ІV - споруди, огорожі, замощення, загальна площа - 43,0 кв. м, житлова площа - 28,1 кв. м, які належали ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Щодо доводів ОСОБА_1 про його необізнаність зі станом виконавчого провадження та неналежного повідомлення про проведення електронних торгів, то колегія суддів виходить із того, що судом апеляційної інстанції, з урахуванням висновків, висловлених Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року, за наслідками нового апеляційного перегляду встановлено, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження 10 листопада 2016 року була зареєстрована заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, згідно якої в цей же день, тобто 10 листопада 2016 року, він ознайомився із матеріалами виконавчого провадження. Також, матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що боржник був обізнаний із матеріалами виконавчого провадження, зокрема про винесення протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна, що підтверджується заявою представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 13 грудня 2016 року.

Таким чином, судом було установлено, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність судових рішень про стягнення з нього заборгованості, а також про наявність з січня 2016 року у Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчого провадження з примусового виконання судових рішень. При цьому, протягом червня-листопада 2016 року на адресу ОСОБА_1 державним виконавцем направлялись відповідні повідомлення про проведення виконавчих дій.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як учасник електронних торгів по лоту № 179199, а саме: 47/100 та 17/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ДП «Сетам», що також свідчить про його обізнаність щодо наявності виконавчого провадження та реалізації спірного нерухомого майна шляхом проведення електронних торгів.

Також безпідставними є доводи представників ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про порушення прав останньої у зв`язку із задоволенням вимог стягувачів за боргами ОСОБА_1 за рахунок належного їй майна.

Так, у статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час проведення електронних торгів) визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Судом установлено, що спірне майно на момент арешту та реалізації майна належало особисто боржнику ОСОБА_1 на праві власності. Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 припинено 13 листопада 2012 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року у справі № 175/4918/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 було вирішено спір про поділ майна подружжя, яким обставини щодо належності спірного майна ОСОБА_4 і ОСОБА_1 як спільного майна подружжя не встановлено.

При цьому, відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З таким позовом до суду ОСОБА_4 не зверталася.

Крім того, судом установлено, що у серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя і визнання права власності на частину будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя і визнання права власності на частину будинку, задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 13/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та здійснено поділ цього майна

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя і визнання права власності на частину будинку відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції при розгляді справи не враховано правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, згідно з якою сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Отже, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Аналогічні правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12.

Тобто для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Так, у справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільних справах № 203/5165/15-ц та № 203/5167/15-ц, на виконання яких були відкриті виконавчі провадження № 49888990, № 50159418 та № 50410894, які були об`єднані у зведене виконавче провадження № 50375705, були скасовані у судовому порядку та у задоволенні відповідних позовних вимог ПАТ «Актабанк» до ОСОБА_7 було відмовлено.

З урахуванням вказаного, встановивши, що судові рішення, на виконання яких Кіровським районним судом м. Дніпропетровська були видані виконавчі листи № 203/5165/15-ц та № 203/5167/15-ц, на підставі яких було відкрито виконавчі провадження № 49888990, № 50410894, № 50159418 та які були об`єднані у зведене виконавче провадження № 50375705, у процесі виконання якого і було проведено оскаржувані електронні торги, видані оскаржувані протокол та акт, а також видано свідоцтво про право власності на реалізоване за результатами торгів майно, були скасовані та у задоволенні відповідних позовних вимог стягувача за вказаним зведеним виконавчим провадженням ПАТ «Актабанк» було відмовлено, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки проведення оскаржуваних електронних торгів на виконання судових рішень, які у подальшому були скасовані, суперечить вимогам закону та призводить до порушення прав і законних інтересів останнього.

При цьому суд апеляційної інстанції вказаним обставинам належної оцінки не дав, а вдався до переоцінки доказів, яким вже була надана належна оцінка судом першої інстанції, не зазначивши причин відхилення доказів, поданих позивачем.

Вказане свідчить, що судом апеляційної інстанції було помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, постанова апеляційного суду згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, з Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області і ДП «Сетам» на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, а саме на користь ОСОБА_1 - 3 840,00 грн, по 1 920,00 грн з кожного та на користь ОСОБА_4 - 3 840,00 грн, по 1 920,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 рокускасувати.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року залишити в силі.

Стягнути з Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області і державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 3 840,00 грн (три тисячі вісімсот сорок гривень), по 1 920,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять) з кожного.

Стягнути з Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області і державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 840,00 грн (три тисячі вісімсот сорок гривень), по 1 920,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять) з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович