ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4386/21 Справа № 199/154/20 Суддя у 1-й інстанції - Богун О.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № DNL0AЕ00006878 від 20 липня 2007 року ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 33174,98 (Долар США) на термін до 20 липня 2012 року. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами кредиту. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, в зв`язку із чим, станом на 25 листопада 2019 року має заборгованість 84961,06 (Долар США), яка складається з наступного: 18466,96 (Долар США) заборгованість за кредитом; 3320,83 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 507,39 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом; 62665,88 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 18466,96 (Долар США), що складає 446 161,75 грн. заборгованість за кредитом, а також судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNL0AE00006878 від 20 липня 2007 року станом на 25 листопада 2019 в розмірі 18466,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 січня 2021 становить 519 844,92 грн..

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При цьому, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для застосування до виниклих правовідносин строків позовної давності, так як додатковою угодою до кредитного договору від 20 липня 2007 року сторонами було погоджено термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором, строком п`ятдесят років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було встановлено дійсну отриману суму кредиту, Банк без згоди позичальника змінив відсоткову ставку. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції стягнув частину кредитної заборгованості поза межами строків позовної давності про застосування якої було заявлено відповідачем.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 ..

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що порука припинилася у зв`язку із закінченням строку, встановленого договором поруки (п. 14). Крім того, того апелянт вказує, що ОСОБА_2 не було повідомлено про про укладення додаткової угоди від 04 квітня 2012 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір № DNL0AЕ00006878 та надано кредит у розмірі 33174,98 (Долар США) на термін до 20 липня 2012 року.

04 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено Додаткову угоду до кредитного договору відповідно до якої сторони погодили суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання цієї Додаткової угоди зменшити на 3326,27 дол. США., а саме: відсотки у розмірі 0 дол.США, комісія у розмірі 0 дол.США, пеня у розмірі 3326,27 дол.США

Згідно ст.ст. 212, 651 ЦКУ у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 3326,27 дал. США

Викладено пункт 7.1 Договору в наступній редакції:

7.1 Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти па строк з 20-07-2007р. по 28.04.2017 включно, у вигляді непонювлюванної лінії (далі - «Кредит») на наступні цілі: 42395,34 дол. США на наступні цілі: 26550,00 дол.США на купівлю автомобіля, а також у розмірі 6,81 дол.США за реєстрацію Предмета Застави в Державному Реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 2.1, а також у розмірі 19750,50 дол.США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяці, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми щомісяця в Період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного договору.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним Договором між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки від 05 квітня 2012 року.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Встановлено, що кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

Банк виконав свої зобов`язання за договором та надав позичальнику кредитні кошти.

Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 25 листопада 2019 року має заборгованість 84961,06 (Долар США), яка складається з наступного: 18466,96 (Долар США) заборгованість за кредитом; 3320,83 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 507,39 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом; 62665,88 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Встановивши неналежне виконання відповідачами взятих на себе кредитних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь Банку заборгованості за кредитним договором № DNL0AE00006878 від 20 липня 2007 року станом на 25 листопада 2019 в розмірі 18466,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 січня 2021 року становить 519 844,92 грн..

При цьому, суд першої інстанції вірно відмовив у застосуванні до спірних правовідносин строків позовної давності, так як додатковою угодою до кредитного договору від 04 квітня 2012 року сторонами було погоджено термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором, строком п`ятдесят років.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було встановлено дійсну отриману суму кредиту, Банк без згоди позичальника змінив відсоткову ставку, а також те, що суд першої інстанції стягнув частину кредитної заборгованості поза межами строків позовної давності про застосування якої було заявлено відповідачем, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Більш того, відповідачка, підписуючи кредитний договір, Додаткову угоду до кредитного договору, погодилась з умовами кредитування, зокрема й з тим, що строк позовної давності складає 50 років.

Твердження ОСОБА_2 про те, що порука припинилася у зв`язку із закінченням строку, встановленого договором поруки (п. 14), а також те, що йому не було повідомлено про укладення додаткової угоди від 04 квітня 2012 року, колегія суддів також вважає необґрунтованими, так як Додаткова угода була укладена сторонами 04 квітня 2012 року, тоді як договір поруки 05 квітня 2012 року. Оскільки, додаткова угода є невід`ємною частиною кредитного договору, а поручитель згідно умов договору поруки взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, - колегія суддів не знаходить правових підстав для звільнення його від відповідальності.

До того ж, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не ставили питання про визнання недійсними кредитного договору, додаткової угоди, чи окремих їх пунктів та припиненим договору поруки, а тому враховуючи презумпцію правомірності правочину колегія суддів не знаходить правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Банку.

Інші доводи апелянтів колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачені апелянтами судові збори за подання апеляційних скарг поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко