465/1741/21
2/465/2286/21
У Х В А Л А

15.03.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Гладишева Х.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Еко-Техсервіс» про звільнення працівників з підприємства, стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за не використану відпустку та за простій, -

встановив:

11.03.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суду з позовом до ПП «Еко-Техсервіс», в якій просять зобов`язати директора ПП «Еко-Техсервіс» ОСОБА_3 звільнити з роботи працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно поданих заяв; стягнути з ПП «Еко-Техсервіс» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.03. по 31.07.2018 року в сумі 17123,27 грн., компенсацію за не використані 302 дні щорічної відпустки в сумі 39062,92 грн., простій не з вини працівника за період з серпня 2018 року по лютий 2021 року (31 місяць) в сумі 79856,00 грн., а також стягнути з ПП «Еко-Техсервіс» на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.03. по 31.07.2018 року в сумі 14837,38 грн., та простій не з вини працівника за період з серпня 2018 року по лютий 2021 року (31 місяць) в сумі 59892,00 грн.

Вказана заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачами, окрім позовних вимог про звільнення та стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, позивачами заявляються вимоги про стягнення компенсації за невикористану основну щорічну відпустку, а також простій.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином компенсація за невикористану відпустку та простій не є оплатою праці, а відтак заробітною платою, тому не звільняє позивача від сплати судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається із матеріалів позовної заяви, позивачами окрім вимог немайнового характеру про звільнення з підприємства, заявлено майнові вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки та простій.

А від так, позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити 908 грн. за вимогу немайнового характеру та 1 відсоток ціни позову за вимогу майнового характеру про стягнення компенсації за не використані 302 дні щорічної відпустки в сумі 39062,92 грн. та простій не з вини працівника за період з серпня 2018 року по лютий 2021 року (31 місяць) в сумі 79856,00 грн. 1189,19 грн. (39062,92 грн.+79856,00 грн.=118918,92 грн.).

А позивачу ОСОБА_2 слід сплатити 908 грн. за вимогу немайнового характеру та 1 відсоток ціни позову за вимогу майнового характеру - простій в сумі 59892,00 грн. 598,92 грн.

На підтвердження сплати судового збору та його розміру необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату та розмір.

У пункті 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Однак, в порушення вказаної норми позивачем не зазначено ціну позову, тобто суму, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин позовну заяву слід залишити без руху із наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Еко-Техсервіс» про звільнення працівників з підприємства, стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за не використану відпустку та за простій - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде повернута.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гладишева Х.В.