ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1675/21 Справа № 192/843/18 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року стягнуто в дохід Державного бюджету України з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» штраф за невиконання процесуальних обов`язків в розмірі 1 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2102 грн.

Стягнути в дохід Державного бюджету України з приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича штраф за невиконання процесуальних обов`язків в розмірі 1 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2102 грн.

Роз`яснено відповідачам, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погодившись з вказаною ухвалою, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу в частині стягнення штрафу за невиконання процесуальних обов`язків з АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк», як сторона по справі, зловживає своїми процесуальними правами, тому суд застосував заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

За правилами ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципипів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Цивільний процесуальний кодекс України зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Пунктом 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Так, ухвалою суду першої інстанції від 18.05.2020 року визнано явку АТ КБ «Приватбанк» та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича для участі у розгляді справи обов`язковою. Відкладено проведення судового засідання по справі до 17.07.2020 року. Вказану ухвалу направлено відповідачам. Доказів отримання вказаної ухвали виділені матеріали не містять.

17.07.2020 року, в судовому засіданні у зв`язку з неналежними повідомленням відповідачів проведення судового засідання відкладено до 12.10.2020 року.

17.07.2020 року повторно направлено ухвалу суду від 18.05.2020 року на адресу АТ КБ «Приватбанк».

Однак, судової повістки про відкладення розгляду справи на 12.10.2020 року матеріали справи не містять.

Таким чином АТ КБ «Приватбанк» не був належним чином повідомлений про розгляд справи призначеного на 17.07.2020 року та 12.10.2020 року.

Згідно із ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Види заходів процесуального примусу передбачені ст. 144 ЦПК України.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

На підставі ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

За ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102 грн.

Відповідно до ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким чином, у разі постановлення судом ухвали про застосування заходів процесуального примусу до учасника справи у виді стягнення штрафу за невиконання процесуальних обов`язків - неявки в судове засідання за викликом суду, якщо його явка визнана судом обов`язковою, суд повинен обґрунтовано мотивувати в своїй ухвалі, яким чином неявка учасника справи свідчить про недобросовісність виконання ним процесуальних обов`язків чи створює протиправні перешкоди у здійсненні судочинства.

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваної ухвали, місцевий суд у своєму судовому рішенні не навів обґрунтованих мотивів застосування заходу процесуального примусу (штрафу) до АТ «Приватбанк», які б явно свідчили про недобросовісність відповідача у виконанні процесуальних обов`язків чи створення перешкод у вирішенні заявленого спору по суті, лише зазначив, що в діях останнього наявні ознаки неналежного виконання своїх процесуальних обов`язків, зокрема неприбуття до суду особи, явка якої визнана судом обов`язковою, що унеможливлює продовження розгляду даної цивільної справи.

Тому суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про застосування заходу примусового впливу у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточна і оскарженню не підлягає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала підлягає до скасування в частині застосування відносно АТ КБ «Приватбанк» заходів процесуального примусу у вигляді штрафів сумі 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року скасувати в частині застосування відносно акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: