ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1914/20 Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 22-ц/818/1598/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, пов`язаних із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Богдан М.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківській теплові мережі» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ»), з урахуванням уточнень, просив: зобов`язати КП «ХТМ» виконати усі умови укладеного між ними договору, поновивши на абонентському обліку прилади обліку гарячої води, які встановлені в квартирі за адресою АДРЕСА_1 з подальшим перерахунком боргів на його особовому рахунку згідно з показами приладів обліку гарячої води.

Позов мотивовано тим, що обслуговуючи його особовий рахунок КП «ХТМ» неправомірно нараховує йому кошти за надані послуги з постачання гарячої води, намагається завдати йому збитки на понад 13000 грн. 07 липня 2008 року між ним та КП «ХТМ» в особі ОСОБА_2 був укладений договір №340 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У договорі зазначено, що він укладається на 1 рік, набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається подовженим, якщо за місяць до закінчення цього строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідності перегляду.

КП «ХТМ» не робило йому пропозицій про перегляд умов договору, тому договір на теперішній час є чинним. Сторони за умовою договору мають права та обов`язки. Зокрема в підпункті 3 зазначено, що виконавець зобов`язаний: контролювати міжповіркові інтервали, проводити годичну повірку квартирних засобів обліку води та тепла, забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж). Цей пункт договору КП «ХТМ» не виконало в повному обсязі. У вересні 2010 року КП «ХТМ» повідомило позивачу про необхідність зробити повірку приладів обліку гарячої води, встановлених в його квартирі за адресою АДРЕСА_1 . КП «ХТМ» зробило спробу перекласти свій обов`язок робити періодичну повірку приладів обліку гарячої води на нього, споживача, за його рахунок, запропонувавши звернутися підприємства «СПЕЦАСУ» вул. Світла 11 та після повірки надати копії актів госповірки. Позивач не став виконувати цей припис. Без погодження з ним КП «ХТМ» через відсутність повірки зняло з абонентського обліку два лічильники гарячої води, встановлених в його квартирі, і почало нараховувати платню за гарячу воду за нормами споживання, що підтверджується місячними рахунками від КП «ХТМ». Хоча діючими на той час Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, прямо заборонено справляти плату за нормативами (нормами) споживання при наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показів за винятком випадків несправності засобів обліку, що не підлягають усуненню. Але відсутність повірки не означає несправність засобів обліку, а тим більш таку, що не може бути усунена.

Не виконуючи умови укладеного договору КП «ХТМ» не зробило повірку лічильників гарячої води, встановлених в його квартирі, в зазначений законодавством термін.

22 січня 2020 року позивач письмово звернувся до керівництва КП «ХТМ» з пропозицією нового вирішення спору, але жодної відповіді не отримав.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Зауважує, що на час перебування лічильників на абонентському обліку діяла Постанову КМУ від 12.06.2005 року №560 і додаток до неї, а також постанова КМУ від 20.05.2009 року №529 та додаток до неї, якими передбачався обов`язок проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобі обліку води та теплової енергії за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати понесені виконавцем, повинні бути включатися у тариф на послуги..

Зазначає, що небажання відповідача відшкодувати свої витрати на періодичну повірку не звільняє від обов`язку виконання вимог законодавства України та зобов`язань за договором №340.

Відповідачем не надано доказів того, що КП «Жилкомсервіс» при укладання договору №15/1 від 29.12.2006 року відмовилось включити у перелік робі, які містяться в додатку №1 до договору, пункт про виконання робіт з періодичної повірки приладів обліку гарячої води, не надано доказів, що в тариф з утримання будинків та прибудинкових територій були включені витрати на проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, не надано доказів, що позивач відмовився за цю послугу.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «ХТМ» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на те, що у період до 24 жовтня 2014 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, мало здійснюватися за рахунок виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а витрати понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачувати споживачем щомісячно у складі цих послуг.

На час перебування засобів обліку гарячої води позивача на абонентському обліку КП «ХТМ» та їх зняття з абонентського обліку підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, повинні були забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів, обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час зняття квартирного приладу обліку гарячої води ОСОБА_1 з абонентського обліку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій забезпечувало КП "Жилкомсервіс", до складу тарифів якого на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій повинні були включені витрати з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, то саме КП «Жилкомсервіс» зобов`язаний був забезпечити проведення такої повірки, тому відсутні законні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 28 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Порядок).

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Судовим розглядом встановлено, 07 липня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 (споживачем), і виконавцем комунальних послуг КП «Харківські теплові мережі» в особі ОСОБА_2 був укладений договір №340 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

У вересні 2010 року КП «ХТМ» повідомило ОСОБА_1 про необхідність здійснити повірку приладів обліку гарячої води (лічильників), встановлених в кв. АДРЕСА_2 .

КП «ХТМ» через відсутність повірки зняло з абонентського обліку два лічильники гарячої води, встановлених в квартирі ОСОБА_1 , і почало нараховувати платню за гарячу воду за нормами споживання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, до 24 жовтня 2014 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положеннями частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (Закон від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг статтею 7 Закону № 1875-IV було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Отже, у період проведення періодичної повіки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, мало здійснюватися за рахунок виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а витрати, понесені виконавцем повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2006 року №1186 визначено виконавця послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а саме: управління будинком, спорудою або групою будинків КП «Жилкомсервіс»»

Так, КП «Жилкомсервіс», як балансоутримувач та управитель в листопаді 2006 року відповідно до норм чинного законодавства уклало публічний договір про надання житлово-комунальних послуг зі споживачами м. Харкова, який було опубліковано 28.11.2006 року у газеті «Слобода» та набрав чинності з 01 січня 2007 року

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що у КП «ХТМ» відсутній на той час обов`язок щодо проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, взятого на абонентський облік, за власний рахунок.

Крім того, як безспірно встановлено судом, прилади обліку води у квартирі позивача потребують повірки, яка не була фактично проведена. Тому без проведення такої повірки та підтвердження можливості експлуатації приладів обліку відсутні законні підстави для поновлення їх на абонентському обліку та перерахунку боргів на особовому рахунку позивача згідно з їх показами.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не дають підстав вважати, що при розгляді заяви судом допущено порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв`язку з чим передбачені ст. 376 ЦПК України підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні і тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Передбачені у ст. 141 ЦПК України підстави для перерахунку судових втрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 17 лютого 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - А.В.Котелевець.

О.М.Хорошевський.