Провадження №22-ц/812/221/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді-Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи №489/6106/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства» ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства» ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, а також визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03 грудня 2020 року передано цивільну справу на розгляд Голосіївському районному суду м.Києва за правилами виключної підсудності.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу до Ленінського районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції передаючи справу на розгляд до іншого суду безпідставно виходив з положень виключної підсудності, оскільки вимоги щодо визнання договору іпотеки недійсним, згідно з яким іпотечне майно знаходиться в Києві, є похідними від позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним.

За правилами ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України позов до фізичної особи пред`являється в суд за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 1 ст. 30 ЦПК України визначено правило виключної підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Позивачка просила визнати недійсним кредитний договір № ML-400/262/2007 від 22 серпня 2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору № РСL-400/262/2007 від 22 серпня 2007 року про іпотеку квартири АДРЕСА_1 ; визнання недійсним виконавчого напису № 772 від 03 березня 2014 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зокрема, в частині звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, районний суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 пов`язані із спором щодо нерухомого майна, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, а також предмет позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір виник з приводу нерухомого майна та виходячи із правил виключної підсудності, визначених ч. 1 ст. 30 ЦПК України, суд правомірно передав справу на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що спір не пов`язаний із нерухомим майном, оскільки вони спростовуються змістом позовної заяви.

Також посилання в апеляційній скарзі на те, що визнання недійсним договору іпотеки квартири, який укладено для забезпечення основного зобов`язання, фактично є вимогою про застосування наслідків недійсності кредитного договору, не заслуговує на увагу, оскільки визнання недійсним договору іпотеки є позовною вимогою пов`язаною з іншими вимогами.

Також не можна врахувати доводи апеляційної скарги стосовно наявності права вибору у позивача підсудності за правилами альтернативної підсудності, відповідно до положень ст. 5 ст. 28 ЦПК України, оскільки виключна підсудність є пріоритетною по відношенню до інших видів підсудності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03 грудня 2020 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 15 лютого 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова