Справа № 202/5767/20
Провадження № 2-з/202/95/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

23 червня 2021 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Терещук Л.І., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати спільною сумісною власністю гараж № НОМЕР_1 площею 18,4 кв.м. з підвалом 15,1 кв.м., який розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Калина» по вул. Янтарній, 69-Б у місті Дніпрі, та автомобіль «RENAULT KANGOO» 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461 кв.м., білого кольору, державний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 ; визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину гаража № НОМЕР_1 площею 18,4 кв.м. з підвалом 15,1 кв.м., який розташований у гаражно-будівельному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , визнати за відповідачем право власності на автомобіль «RENAULT KANGOO» 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461 кв.м., білого кольору, державний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , стягнувши з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля в розмірі 70175 грн.

Позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на гараж № НОМЕР_1 площею 18,4 кв.м. з підвалом 15,1 кв.м., який розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Калина» по вул. Янтарній, 69-Б у місті Дніпрі, та автомобіль «RENAULT KANGOO» 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461 кв.м., білого кольору, державний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , посилаючись на те, що відповідач до розгляду справи може без її згоди відчужити спірне майно. На думку позивача, невжиття заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні позивач та її представник заяву підтримали.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторінта інших осіб, необхідність запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Суд враховує, що між сторонами у справі виник спір щодо поділу майна подружжя і існує реальна загроза відчуження відповідачем належного йому майна, яке є предметом спору,оскільки він як власник може в будь-який час ним розпорядитися до розгляду справи та вирішення спору, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про поділ майна подружжяабо ефективний захистправ позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, в разі якщо за результатами розгляду справи позов буде задоволено.

З наданої позивачем інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що відповідачу ОСОБА_4 належить на праві власності гараж № НОМЕР_1 , який розташований в гаражно-будівельному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15234755).

Належність цього майна відповідачу на час розгляду справи також підтвердила в судовому засіданні представник відповідача.

В той же час суд вважає, що позивачем необхідністьзабезпечення позову шляхом арешту спірного майна недоведена.

Так, суд звертає увагу, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

В свою чергу, заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна- це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Отже, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

Тож, ураховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, те, що їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, для збереження нерухомого майна достатнім заходом є заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

На переконання суду, виходячи з наявного спору, предмета позову, реальної можливості відповідача розпорядитися спірним майном до розгляду справи по суті, що ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовуабо ефективний захист прав позивача, суд вважає, що достатнім видом забезпечення позову ОСОБА_1 в частині поділу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в гаражно-будівельному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , буде заборона відповідачу, в тому числі через представників, відчужувати його.

Суд вважає, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами та не порушуватиме як права відповідача, так і інтереси інших осіб, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер - до вирішення судом спору та не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна, не призводить до понесення ним додаткових витрат, не позбавляє його права користування спірним майном.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відповідно до статті 154 ЦПК України, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання, забезпечення позову не призведе до понесення відповідачем додаткових витрат чи завдання йому збитків.

Щодо накладення арешту на спірний автомобіль, то суд звертає увагу, що позивач не надала суду належних даних та доказів, на підставі яких можливо встановити технічні характеристики спірного автомобіля та інші відомості, які його ідентифікують.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо VIN-коду чи реєстраційного номеру транспортного засобу, належного відповідачу.

Зі свого боку відповідач у відзиві на позов та представник відповідача в судовому засіданні заперечують належність йому автомобіля «RENAULT KANGOO» 2007 року випуску на час розгляду справи.

Суд звертає увагу, що, накладаючи арешт на спірне майно чи застосовуючи будь-який інший захід забезпечення, суд має зазначити в ухвалі конкретні родові ознаки спірного майна, що забезпечується.

При цьому доведення належності відповідачу спірного майна, яке підлягає арешту, покладається саме на позивача та в силу ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а долучена позивачем до матеріалів позову довідка територіального сервісного центру не містить ідентифікаційних ознак належного відповідачу транспортного засобу.

Відтак, суд вважає, що накладенням арешту на автомобіль «RENAULT KANGOO» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 може бути порушено права інших осіб, які не є учасниками справи.

Таким чином, заяву про забезпечення позовуслід задовольнити частково.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача в частині накладення арешту на спірний автомобіль, суд зауважує, що позивач не позбавлена можливості в подальшому звернутися із заявою про забезпечення її позову в частині поділу автомобіля, надавши суду докази належності цього майна відповідачу, а у разі неможливості самостійного подання таких доказів заявити клопотання про витребування доказів судом.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), в тому числі через представників, відчужувати гараж № НОМЕР_1 , який розташований в гаражно-будівельному кооперативі «Калина» по вул. Янтарній, 69б у місті Дніпрі (реєстраційний номер майна 15234755).

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Ю. Марченко