Дата документу 22.06.2021
Справа № 334/4518/19
Провадження № 2/334/300/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Панасюри Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 04.02.2012 року. Спадкоємцями за законом ОСОБА_3 є син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 . Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни, для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину, було заведено спадкову справу № 12/2012, але в видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, в зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу. Відповідно до Свідоцтва на право власності на житло № 961/257-386 БП від 29.09.1993 року спадкодавцю ОСОБА_3 належало право власності на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Вищезазначене свідоцтво було зареєстровано в ЗМБТІ 09.11.1993 року в реєстровій книзі за номером 261 та за номером 37468, відповідно до вимог законодавство, яке діяло на той час. Єдиною особою, яка б мала майнові права на спадкове майно, що є предметом спору є дочка спадкодавця ОСОБА_2 , яка є Відповідачем по справі. Вона прийняла свою частку спадщини, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2019року відкрито загальне позовне провадження у справі.

17.11.2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, в особі представника адвоката Бобровника К.В., в судове засідання призначене на 22.06.2021 року не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі в судовому засіданні Позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, але надала суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом РАЦС ЗМУЮ у Запорізькій області, видане 25.04.2009, актовий запис № 253.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 04.02.2012 року виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 заповіту не залишив, а тому спадкування здійснювалося за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом є його діти, син ОСОБА_1 , донька ОСОБА_2 та батько ОСОБА_4 .

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк Іриною Іванівною була заведена спадкова справа № 12/2012, щодо спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом була витребувана копія спадкова справа № 12/2012 заведена Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк Іриною Іванівною після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно матеріалів спадкової справи № 12/2012 з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулись ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_4 подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів у сторін по справі, вирішити питання в позасудовому порядку та отримати свідоцтво про спадщину після смерті батька позивач не має можливості.

Так, у видачі свідоцтва ОСОБА_1 нотаріусом було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.06.2019 року за номером 1068/02-31, в зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу.

На ухвалу суду про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» надійшла завірена копія свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 виданого 29.09.1993 року Адміністрацією Запорізького трансформаторного заводу державної корпорації «Запоріжтрансформатор», зареєстровано в ТОВ «ЗМБТІ» в реєстровій книзі № 261 за номером НОМЕР_4 , 09 листопада 1993 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 виданого 29.09.1993 року Адміністрацією Запорізького трансформаторного заводу державної корпорації «Запоріжтрансформатор», спадкодавцю ОСОБА_3 належить, на праві приватної власності, 1/3 частина квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , також вищезазначене свідоцтво зареєстровано в Орендному підприємстві Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстраційним написом про реєстрацію права власності на нерухоме майно в реєстровій книзі № 261 за номером 37468 від 09 листопада 1993 року.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1269 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 порушує право позивача на спадкування.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом.

Згідно до п.1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що відмова у вчиненні нотаріальної дії та неможливість оформлення права власності у нотаріальному порядку, призвела до неспроможності позивача розпоряджатися належним йому майном, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_1 на 1/6 частину квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після спадкодавця ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.06.2021 року.

Суддя: Баруліна Т.Є.