Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/198/21
Провадження № 2/433/174/21
19.05.2021 року Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
за участю секретаря судового засідання Кіян А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу належить квартира у житловому будинку, що розташована в АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі за вищезазначеною адресою за місцем проживання на даний час зареєстрований ОСОБА_2 , який більше десяти років тому виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, однак до теперішнього часу не зняв себе з реєстрації за місцем проживання у належній позивачу квартирі. Вказане перешкоджає позивачу у користуванні її власністю, так як вона не має змоги оформити субсидію без зняття з реєстрації за місцем проживання відповідача, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права із позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Суд вважає, що між сторонами має місце спір, пов`язаний з житловими правовідносинами, при цьому заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом було встановлено, що дійсно ОСОБА_1 належить квартира у житловому будинку, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 7-12).
У вказаній квартирі за вищезазначеною адресою за місцем проживання на даний час зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач у даній квартирі не проживає, мешкає за іншою адресою. Добровільно знятися з реєстрації за місцем мешкання відмовляється (а.с. 14-19).
Таким чином, виходячи з фактичних правовідносин, так як позивач на даний час є законною власницею даної квартири, оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаній квартирі, не є членом сім`ї позивача, не укладав з позивачем договору найму житла, однак своєю відмовою знятися з реєстрації за місцем проживання порушує право власності позивача на квартиру, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
При цьому, прийняте рішення суду про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, суд вважає за необхідне встановити згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання.
На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 206, 263-265, 267 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні власністю, а саме квартирою у житловому будинку, що розташована в АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою у житловому будинку, що розташована в АДРЕСА_1 .
Встановити згідно ч. 1 ст.267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідним реєстраційним органом ОСОБА_2 з реєстрації за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя О.І.Суський