Справа № 496/1467/20
10 лютого 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого Булах Є.М.,
секретар судового засідання Яковлєва О.М.,
справа №496/1467/20; провадження №2/766/1713/21
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )
предмет та підстави позову: про стягнення боргу за договором позики
учасники справи: не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
14 квітня 2020 року позивач звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, у якому просив визнати його позивачем по справі, а ОСОБА_2 відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти взяті в борг у сумі 150 000, 00 грн.; звільнити позивача від сплати судового збору під час розгляду справ як учасника бойових дій згідно ст. 5 п. 1 ч. 13 ЗУ «Про судовий збір».
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 01 листопада 2018 року надав у борг ОСОБА_2 згідно розписок, що були написані відповідачем власноручно суму 87 500, 00 грн. та 300, 00 дол. США, а також суму в 2 000, 00 дол. США та проценти в розмірі 215 дол. США. Під час передачі коштів були присутні свідки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сума коштів, що була передана відповідачу знаходилася на картковому рахунку ОСОБА_1 відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк», номер карткового рахунку (банківська карта): НОМЕР_2 .
Дати повернення боргів згідно розписок зазначені 01.06.2019 року та 01.01.2019 року відповідно.
На даний момент відповідач повернути грошові кошти отримані ним від позивача для вирішення власних проблемних питань, не збирається, постійно ухиляється від відповіді на питання стосовно повернення боргу, на телефонні дзвінки та повідомлення відповідає рідко, іноді зовсім не відповідає, що дає підстави вважати про небажання ОСОБА_2 повертати надані в борг кошти.
Відповідач відзиву на позов не подав, належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи.
ІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.05.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики постановлено передати за підсудністю на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.
За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2020 року визначено головуючого суддю Булах Є.М..
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 23.11.2020 року.
За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 10.12.2020 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 11.01.2021 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 10.02.2021 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, 19.01.2021 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Отже, у встановлений судом в ухвалі від 16.10.2020 року строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено.
У судові засідання, призначені на 23.11.2020, 10.12.2020, 11.01.2021 та 10.02.2021 року відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання не повідомив. Будь-яких заяв до суду не надсилав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу у заочному порядку за відсутності учасників справи із постановленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
Судом встановлено, що згідно розписки від 01 листопада 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердив, що взяв у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у борг суму у розмірі 2000 дол. США, які зобов`язався повернути до 01.01.2019 р. та проценти у розмірі 215 дол. США. Своїм підписом підтвердив, що розписка написана власноручно. Згідно розписки при передачі коштів були присутні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно розписки від 01 листопада 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердив, що взяв у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у борг суму у розмірі 87 500, 00 грн. та 300 дол. США до 01.06.2019 року, які зобов`язався повернути вчасно до 01.06.2019 р. Своїм підписом підтвердив, що розписка написана власноручно. Згідно розписки при передачі коштів були присутні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ІV. Оцінка Суду.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Вказана правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16.
В порядку ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
ЦК України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це вже є доказом факту отримання грошових коштів, тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про сурогати або замінники письмової форми правочину, які свідчать про додержання вимоги закону про письмову форму правочину.
Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.
Такого висновку дійшов КЦС у складі ВС у постанові від 05.09.2018 року у справі №756/8630/14-ц.
Зі змісту позовної заяви та викладених у ній обставин встановлюється, що начебто передані відповідачу грошові кошти знаходилася на картковому рахунку ОСОБА_1 відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» (номер карткового рахунку НОМЕР_2 ).
Причому позивач вказує, що грошові кошти були передані відповідачу у гривні та у доларах США.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Долучені до позовної заяви розписки про отримання в борг грошових коштів не можуть достовірно свідчити про те, що вказані кошти знаходилися на картковому рахунку.
Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБ України №254 від 18 червня 2003 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
З огляду на викладене, суд критично сприймає розписки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як доказ отримання останнім грошових коштів у розмірі 2000 дол. США, 87 500, 00 грн. та 300 дол. США, які знаходилися на картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» (картковий рахунок № НОМЕР_2 ).
На підставі викладено, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виниклих між сторонами правовідносин, на підстави яких позивач має право вимагати стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позики у заявленому в позові розмірі, а тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.
V. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.
VI. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач у позові просив звільнити його від сплати судового збору на підставі до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій.
Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, умови створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 якого передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, міститься у ст. 12 Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 р. у справі №9901/311/19.
За таких обставин, беручи до уваги предмет та підстави позову, суд приходить до висновку, що порушення майнових прав ОСОБА_1 за борговими зобов`язаннями не стосується захисту його прав як учасника бойових дій.
З огляду на викладене підстав для звільнення відповідача від оплати судового збору у цій справі немає.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір»).
Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» та станом на 1 січня 2020 року становить 2102 гривні. Отже, за одну вимогу майнового характеру, сума судового збору становить не менше 840,80 грн. (2102, 00 х 0.4) та не більше 10 510, 00 грн. (2102 х 5).
З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру у розмірі 150 000, 00 грн.
За встановлених обставин, враховуючи відсутність правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову, відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з урахуванням ціни позову з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1500, 00 грн.
Керуючись ст. 202, 207, 1046-1049 ЦК України, ст. 19, 76-82, 141, 258, 259, 274-279, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 500, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 10.02.2021 року.
Суддя Є.М. Булах