Справа № 308/1077/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку спрощеного позовного провадження )

(в порядку заочного розгляду)

16 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

за участі секретаря судового засідання Чейпеш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 січня 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» місце знаходження: м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 17, ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності №5/21, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду м. Ужгород із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 95 279,68 грн., а також судові витрати 2270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним 04.05.2018 ОСОБА_1 , звернувся до ТОВ «Інтеркеш Україна» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим було укладено Кредитний договір № 4-22580 від 04.05.2018 року. Згодом отримав кредит в розмірі 3500, 00 грн. зі сплатою 638,75 % річних з кінцевим терміном повернення 18.05.2021, станом на 21.01.2021 року має заборгованість 95 279, 68 грн.

Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

В судове засідання 16.06.2021 року:

представник позивача адвокат Ковач І.В. не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, через канцелярію суду подав заяву про розгляд без участі та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує, позов просить задовольнити в повному розмірі.

відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив у встановлений судом строк, не подав. Будь яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення .

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлено:

ТОВ «Інтеркеш Україна» уклало з відповідачем ОСОБА_1 , кредитний договір № 4-22580 від 04.05.2018 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було надато кредит в розмірі 3500,00 грн.

Також судом встановлено, що кошти за договором ОСОБА_1 отримав.

До кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості, копію заяви позичальника, графік розрахунків, видатковий касовий ордер та інші документи.

Відповідач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 21.01.2021 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного:

3500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

58248,75 грн. відсотки за користування кредиту;

32795,00 нараховані штрафні санкції (пеня);

462,35 нараховане інфляційне збільшення заборгованості;

273,58 3% річних згідно ст..625 ЦПК України.

що разом становить 95279 грн. (дев`яносто п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 68 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з п.1.4 кредитного договору, кредит був наданий строком на 14 днів з 04 травня 2018 року до 18 травня 2018 року.

Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному договором (п.2.2.2 пп.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 365% річних. Тип процентної ставки-фіксована.

Згідно поданого позивачем розрахунку (а.с.9) відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, п. 6.7 кредитного договору №4-22580 від 04.05.2018 передбачено, що у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі), позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як установлено судом ОСОБА_1 не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що підтверджується розміром заборгованості, відображеним в наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості.

Згідно із наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4-22580 від 04.05.2018 станом на 21.01.2021 відповідач має заборгованість, яка складає суму 95279,68 грн. з яких: 3500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 58248,75 грн. відсотки за користування кредиту; 32795,00 нараховані штрафні санкції (пеня); 462,35 нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 273,58 3% річних згідно ст..625 Цивільного кодексу України.

Наявність заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3500,00 грн. підтверджується вказаним розрахунком, іншими матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 462,35 грн. інфляційних та 273,58 грн. три проценти річних за період 04.05.2018 по 15.06.2018, які також підлягають стягненню.

Однак, суд не може погодитися із обґрунтуванням ТОВ «Інтеркеш Україна» щодо наявної заборгованості відповідача в частині 58248,75 грн. - нарахованих відсотків та 32795,00 грн. - штрафних санкції (пені) з огляду на наступне.

Стосовно заборгованості по відсоткам в розмірі 58248,75 грн. суд констатує наступне.

У кредитному договорі №4- 22580 від 04.05.2018 сторони погодили, що кредит надається з 04 травня 2018 року до 18 травня 2018 року. Строк дії договору 04 травня 2018 року до 18 травня 2018.

Суд констатує, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За умовами кредитного договору №4- 22580 від 04.05.2018 сторони погодились, що позичальник повинен сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 365 % річних.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі.

Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином вимога про стягнення процентів на підставі п.п. 1.1. кредитного договору №4- 22580 від 04.05.2018 можлива лише в частині стягнення заборгованості станом на день закінчення строку кредитування.

Разом з тим, згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4- 22580 від 04.05.2018, у відповідача відсутня заборгованість по відсоткам в межах строку дії договору, а сума 58248,75грн. нарахована поза межами дії договору.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що у стягненні 58248,75 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом позивачу належить відмовити.

Стосовно позовної вимоги в частині нарахованої пені в розмірі 32795,00 грн. суд констатує наступне.

Згідно вимог п.6.7. кредитного договору №4- 22580 від 04.05.2018, у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі), позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону).

Кредитний договір №4- 22580 від 04.05.2018 за своїм характером є споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту становить 3500, 00 грн.

Пеня у даному зобов`язанні нарахована таким чином, що її сума перевищує суму боргу за простроченим тілом кредиту, що є очевидним порушенням принципу добросовісності, та є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією.

У відповідності до ч.3 ст.551 КК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що вимога кредитора про стягнення пені в частині, що значно перевищує заборгованість по простроченому тілу кредиту у зв`язку із порушенням зобов`язання розцінюється судом як зловживання правом, що слугує підставою для часткової відмови в задоволенні позовних вимог щодо нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

А тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до 3500,00 грн., прирівнявши її до суми заборгованості за простроченим тілом кредиту за користування кредитом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 порушено умови взятих на себе кредитних зобов`язань, однак, заборгованість, яка підлягає стягненню за невиконання умов вказаного кредитного договору становить 7735, 93 грн., яка складається з наступного: 3500,00грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 462,35грн. інфляційного збільшення заборгованості, 273, 58 грн. 3% річних, 3500,00грн. - нарахована пеня.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача належить стягнути на користь позивача 462,35 грн. (7735,93*2270/95279,68) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4 - 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 - 259, 264, 265, 280 - 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 549, 625, 1046, 1049, 1052 ЦК України суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, № 4-22580 від 04.05.2018 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» суму заборгованості за кредитним договором № 4-22580 від 04.05.2018 в розмірі 7735 (сім тисяч сімсот тридцять п`ять) грн. 93 коп., з яких: 3500 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 462,35 грн. інфляційних збитків, 273,58 грн. 3% річних, 3500 грн.- нарахована пеня.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 184 (сто сорок шість) грн. 30 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна», код за ЄДРПОУ 3900364, місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 17.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 22.06.2021 року.

Суддя К.С. Дегтяренко