Головуючий суду 1 інстанції - Логвіненко Т.Г.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 417/9571/19
Провадження № 22-ц/810/926/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Коновалова В.А., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова В.С.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області та Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

на рішення Марківського районного суду Луганської області від 03 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Логвіненко Т.Г., в залі судових засідань Марківського районного суду Луганської області в смт. Марківка

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області та Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про встановлення факту смерті у певний час та встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту смерті у певний час та встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті, в обґрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_2 яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками чинного законодавства України, не є можливим так як діяльність державних органів України на зазначеній території припинено.

У березні 2016 року ОСОБА_2 було припинено виплату пенсії. З урахуванням припинення виплати пенсії утворилась заборгованість з невиплаченої пенсії та залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яку заявних фактично прийняв, оскільки на момент смерті дружини проживав з нею за адресою : АДРЕСА_1 .

Заявник є спадкоємцем першої черги після смерті дружини. Вони багато років жили за однією адресою, турбувалися один за одного, вели сумісне господарство.

Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хороше Слов`яносербського району та факт постійного його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 .

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 03 листопада 2020 року ухвалено заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи: Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області та Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про встановлення факту смерті у певний час та встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті - задовольнити повністю.

Встановити факт, що громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Якимівка Оратівського району Вінницької області померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Слов`яносербськ Слов`яносербського району Луганської області.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити заявникові, що рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішення суду в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Не погодившись з вказаним рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Марківського районного суду Луганської області від 03.11.2020 у справі № 417/957/19 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті у певний час та встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - скасувати повністю.

Ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно п.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 №1064.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000року, підставою для державної реєстрації смерті є зокрема:

- лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов`яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Судом встановлено, що Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 виданого Слов`яносербським РВУ МВС України в Луганській області 23.03.1999р. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.3).

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 виданого Слов`яносербським РВУ МВС України в Луганській області 23.03.1999р. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 02.02.1990 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 02 лютого 1990 року (т. 1 а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 01.11.2019 року органом самопроголошеного утворення ЛНР, що діє на тимчасово окупованих територіях України - відділом реєстрації актів цивільного стану Слов`яносербського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Слов`яносербськ Слов`яносербського району (т. 1 а.с.6).

Листом Біловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) представнику заявника відмовлено у проведення державної реєстрації смерті з підстав, що ним для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження (т.1 а.с.5)

Відповідно до довідки виданої органом самопроголошеного утворення ЛНР, що діє на тимчасово окупованих територіях України - адміністрацією Слов`яносербського району ЛНР 06.11.2019 (т.1 а.с.8) та акту про фактичне проживання з померлим на день смерті № 9 від 06.11.2019 (т.1 а.с.9) заявник на день смерті дружини ОСОБА_2 фактично проживав з нею за адресою АДРЕСА_1 .

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів на підтвердження факту смерті та фактичного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду відносно того, що надані заявником документи, як доказ смерті особи та як доказ факту його проживання з дружиною на момент її смерті, не дивлячись на те, що установи, які видали ці документи, знаходяться на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України, належними та допустимими.

Доводи апеляційної скарги про те, що подружжя було зареєстроване за різними адресами, також за довідками внутрішньо переміщених осіб подружжя фактично проживало/перебувало за різними адресами в різних адміністративно- територіальних одиницях не заслуговують на увагу з урахуванням положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Посилання в скарзі на те, що факт смерті та факт проживання із спадкодавцем встановлено за різними адресами є хибним, оскільки ОСОБА_2 померла в лікувальному закладі м. Слов`яносербська.

Крім того, матеріали справи містять Відмову у проведені державної реєстрації смерті ОСОБА_2 (ч.1 а.с. 5).

За таких обставин, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.М. Луганська