УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державних виконавців Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В. та Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чиркової Н.О.

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року Акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулось до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області із двома скаргами:

- на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В.

- на дії Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чиркової Н.О.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 березня 2021 року було об`єднано в одне провадження справу за скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та справу за скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (справа №264/3753/14-ц, провадження №4-с/264/8/2021), яке перебуває в провадженні судді Штифорук О.В., надавши об`єднаному провадженню єдиний номер 4-с/264/7/2021.

В заявлених скаргах Акціонерне товариство «Укрсиббанк» просило визнати неправомірними дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В. по прийняттю 21.10.2020 року постанови про закінчення виконавчого провадження №47084009 та державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чиркової Н.О. по прийняттю 19.10.2020 року постанови про закінчення виконавчого провадження №46588445, скасувати відповідні постанови про закінчення виконавчих проваджень №47084009 та №46588445, та зобов`язати державних виконавців поновити вказані виконавчі провадження.

В обґрунтування скарг зазначив, що на виконанні державних виконавців перебували виконавчі провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 8501,11 доларів США.

В лютому 2021 року заявник дізнався про закінчення обох виконавчих проваджень. Постанови державних виконавців про закінчення виконавчих проваджень вважає незаконними, виходячи із того, що за рішенням суду, яке перебувало на виконанні у державних виконавців, було вирішено стягнути заборгованість у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 гривень. Суд визначив стягнення боргу саме в іноземній валюті. Виконавцем виконано рішення суду в сумі 99046,19 грн., що є еквівалентом заборгованості станом на 07.04.2014 року. Вважає, що виконання рішення суду державним виконавцем по стягненню заборгованості не у валюті договору, а його еквівалент у національній валюті, є порушенням прав Стягувача та норм діючого законодавства, а дії державних виконавців по закриттю протиправними. Зазначає про те, що заборгованість за рішенням суду в сумі 8501,11 доларів США боржниками не погашена. Посилається на постанову Верховного суду від 29.01.2020 року по справі №394/433/17, в якій зазначено, що у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Посилаючись на положення статей 509, 524, 533, 1054 ЦК України та судову практику Верховного суду, стверджує, що належним виконанням рішення суду в даному випадку є повернення коштів у валюті, яка визначена договором позики. У зв`язку із цим постанови державних виконавців мають бути скасовані.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» вимоги скарг підтримав, також надав письмові пояснення, в яких зазначив, що в рамках примусового виконання рішення суду, шляхом стягнення із заробітної плати боржників, було перераховано на рахунки АТ «Укрсиббанк» загальну суму 178 284,04 грн. При надходженні коштів в погашення кредитного договору в національній валюті, банком здійснюється конвертування гривні у долари США для їх зарахування в погашення кредиту. Так, в погашення заборгованості за кредитним договором у період з 13.05.2015 року по 10.09.2020 року було зараховано 6 899,17 доларів США. Заборгованість за тілом кредиту станом на 03.02.2021 року складає 1 406,70 доларів США.

Державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В. надіслала до суду заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, з тих підстав, що 02.04.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 16.04.2015 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено до ПрАТ МК «Азовсталь» для виконання. 21.10.2020 року державним виконавцем на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ повернуто до Іллічівського районного суду м.Маріуполь, як виконаний, так як із заробітної плати боржників солідарно утримано борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, що підтверджують довідки з ПрАТ МК «Азовсталь» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча», а також платіжні доручення про перерахування відповідних коштів. Вказує, що державний виконавець не має права виходити за рамки судового рішення та самостійно визначати розмір коштів, який підлягає стягненню так як рішенням суду було вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судовий збір у розмірі 990,46 грн., а всього стягнути 100 036,65 грн. солідарно.

Державний виконавець Голояд О.В. в судове засідання не прибула, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її присутності та представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Державний виконавець Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чиркової Н.О. в судовому засіданні заперечувала проти скарги, надала до суду відзив, в якому зазначила, що 19.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 05.03.2015 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та надіслано до бухгалтерії ПрАТ «ММК ім. Ілліча». 19.10.2020 року державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ було повернуто до Іллічівського районного суду м.Маріуполя, як виконаний так як із заробітної плати ОСОБА_2 було утримано борг в повному обсязі згідно з повідомленням ПрАТ «ММК ім.Ілліча» від 16.10.2020 року, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження утримано в повному обсязі. Посилаючись на положення статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначає, що державний виконавець не має права виходити за рамки судового рішення та самостійно визначати розмір коштів, який підлягає стягненню так як рішенням суду було вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судовий збір у розмірі 990,46 грн., а всього стягнути 100 036,65 грн. солідарно. На підставі зазначеного державний виконавець просив відмовити у задоволені скарги АТ «Укрсиббанк» та розглянути справу без її присутності, про що надіслав окрему заяву.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти скарги, стверджували, що рішення суду виконали в повному обсязі.

Адвокат Д`яконова К.І, яка представляє інтереси обох боржників, в судовому засіданні заперечувала проти скарги, надіслала до суду відзив, в якому зазначила, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 14.07.2014 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судовий збір у розмірі 990,46 грн., а всього стягнуто 100 036,65 грн.. На виконання вказаного рішення суду було видано 2 виконавчих листа щодо солідарного боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Один виконавчий лист щодо ОСОБА_1 виконався Лівобережним ВДВС у м.Маріуполі, а другий виконавчий лист щодо ОСОБА_2 виконувався Кальміуським ВДВС у м.Маріуполі. Загальна сума, яка була стягнута за обома виконавчими листами склала 178 284,04 грн., з них з ОСОБА_2 стягнуто 100 036,65 грн., з ОСОБА_1 78 247,39 грн. Стверджує, що боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі здійснено виконання зобов`язання, розмір якого зафіксовано у рішенні суду. При цьому посилаючись на правову позицію ВСУ по справі №6-1445цс17 від 13.09.2017 року, зазначає, що державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду, а тому обґрунтованим є висновок про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. З боку стягувача не було надано детального розрахунку про розмір заборгованості.

Також від адвоката Д`яконової К.І. надійшла заява про розгляд справи без її присутності.

Згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку із належним повідомленням учасників про дату та час розгляду скарги та надходженням від них письмових пояснень та заяв про розгляд справи без їх присутності, суд вважає можливим розглянути скаргу та прийняти ухвалу за відсутності державного виконавця, дії якого оскаржуються.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 ч.1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон) однією із засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Частиною 1 статті 3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Судом встановлено, що 14 липня 2014 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області було винесено рішення, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №ФПД-05-712 від 02.11.2005 року у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судовий збір у розмірі 990,46 грн., а всього стягнуто 100 036,65 грн.

На виконання даного рішення судом було видано два виконавчих листа щодо солідарного стягнення з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судовий збір у розмірі 990,46 грн., а всього стягнуто 100 036,65 грн.

Один виконавчий лист відносно ОСОБА_1 перебував на примусовому виконанні в Лівобережному ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), а другий виконавчий лист відносно ОСОБА_2 в Кальміуським ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Постановою №13 державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 16.04.2015 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , яку вона отримує в ПрАТ МК «Азовсталь».

Аналогічною постановою державного виконавця Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ від 05.03.2015 року було звернуто стягнення на заробітну плату другого солідарного боржника - ОСОБА_2 , яку він отримує в ПрАТ ММК «Ілліча».

21 жовтня 2020 року державним виконавцем Лівобережного ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №47084009) з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №ФПД-05-712 від 02.11.2005 року у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судового збору у розмірі 990,46 грн., а всього стягнуто 100 036,65 грн, з тих підстав, що виконавчий документ повернуто до суду як виконаний, так як із заробітної плати боржників солідарно утримано борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, що підтверджують довідки з ПрАТ «МК «Азовсталь» та ПрАТ «ММК ім.Ілліча», а також платіжні доручення про перерахування відповідних стягнень.

19 жовтня 2020 року державним виконавцем Кальміуського ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чирковою Н.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №46588445) з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судового збору у розмірі 990,46 грн., а всього стягнуто 100 036,65 грн, з тих підстав, що виконавчий документ виконано в повному обсязі.

Згідно з матеріалами обох виконавчих проваджень, які були надіслані на запит суду, в період примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості було утримано із заробітної плати останньої грошові кошти в сумі 78 247,39 гривень (а.с. 43), а з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» було утримано суму боргу в розмірі - 100 036,65 гривень (а.с.44).

Згідно з довідкою з ПрАТ «МК «Азовсталь» від 26.10.2020 року вказано, що із заробітної плати ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа на розрахунковий рахунок ПАТ «УкрСиббанк» утримувалась заборгованість в розмірі 78 247,39 грн. Утримання були припинені на підставі повідомлення Лівобережного ВДВС у м.Маріуполі від 30.09.2020 року (а.с.131, 167, 169, 170).

Згідно з письмовими відповідями представника ПрАТ «МК «Азовсталь» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 22.04.2021 року, а також довідками головних бухгалтерів даних підприємств, на яких працюють боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сума стягнутої заборгованості з ОСОБА_1 за період з 01.04.2015 року по 31.08.2020 року становить 78247,42 грн., з ОСОБА_2 за період з 01.10.2015 року по 31.08.2020 року складає 97 525,82 грн. (а.с.191-194, 198-201).

Так предметом спору є правомірність дій державних виконавців по закриттю виконавчих проваджень при зарахуванні суми заборгованості за виконавчими листами на рахунок стягувача у національній валюті при одночасному зазначенні у виконавчому листі (рішенні суду) про стягнення суми боргу в іноземній валюті доларах США.

При розв`язанні даного спору суд виходить з наступних положень законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Рішенням суду позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №ФПД-05-712 від 02.11.2005 року у розмірі 8501,11 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07.04.2014 року становить 99046,19 грн., а також судовий збір у розмірі 990,46 грн., а всього стягнуто 100 036,65 грн. Аналогічного змісту були видані два виконавчих листа, які перебували на виконанні у державних виконавців.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Із матеріалів справи вбачається, що, ухвалюючи рішення у справі та видаючи виконавчі листи, Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області, визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

До подібних висновків також дійшов Верховний суд у аналогічних справах: постанова Великої палати Верховного суду від 04 липня 2018 року по справі №761/12665/14-ц, постанова Верховного суду від 29 січня 2020 року по справі № 394/433/17, ухвала ВС від 17 березня 2021 року по справі №521/9139/20-ц.

При вирішенні даного спору суд, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, враховує правові висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в зазначених постановах Верховного Суду.

З огляду на вказані положення законодавства та правові висновки Верховного суду виконання рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.07.2014 року по справі №264/3753/14-ц, а також здійснення виконавчих проваджень за виданими виконавчими листами має проводитись виходячи із обчислення суми боргу в іноземній валюті доларах США, в розмірі 8501,11 доларів, а перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

За даними виконавчого провадження №47084009, яке перебувало на виконанні в Лівобережному ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та №46588445, яке перебувало на виконанні в Кальміуському ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), загальна сума стягнутої заборгованості з ОСОБА_1 за період з 01.04.2015 року по 31.08.2020 року становить 78247,42 грн., з ОСОБА_2 за період з 01.10.2015 року по 31.08.2020 року складає 97 525,82 грн.

Після цього державними виконавцями були закінчені виконавчі провадження №47084009 та №46588445 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте як вбачається за письмовими відомостями АТ «УкрСиббанк» у період з 13.05.2015 року по 10.09.2020 року на рахунок стягувача було зараховано 6 899,17 доларів США. Заборгованість за кредитом станом на 03.02.2021 року складає 1406,70 доларів США (а.с.145-146).

Державними виконавцями не було в повній мірі враховано наведені обставини та вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо обчислення суми боргу в іноземній валюті та передчасно винесено оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень без з`ясування повного обсягу виконаного зобов`язання у валюті доларах США.

Згідно з статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням зазначеного скарги представника АТ «УкрСиббанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 п. а) ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром.

Стягувач - АТ «УкрСиббанк» вказує, що постанови про закриття не отримував, а про їх існування дізнався 02.02.2021 року із Автоматизованої системи виконавчого провадження.

В матеріалах справи відсутні докази протилежного та отримання оскаржуваних постанов в інші строки, ніж зазначені скаржником.

З огляду на це суд приходить до висновку, що строк для подання скарг на дії державних виконавців пропущений з поважних підстав та підлягає поновленню.

Керуючись статтями 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

1. Поновити Акціонерному товариству «Укрсиббанк» строк на подання скарги.

2. Скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В. задовольнити.

3. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В. від 21 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №47084009.

4. Зобов`язати державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Голояд О.В. поновити виконавче провадження №47084009.

5. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чиркової Н.О. від 19 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №46588445.

6. Зобов`язати державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чиркову Н.О. поновити виконавче провадження №46588445.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 25 червня 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов