Справа № 344/4967/17
Провадження № 2/344/278/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 68 172,00 грн. матеріальних збитків, 20 000 грн. моральної шкоди та стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з наведеним позовом до ОСОБА_2 про зобовязання виконання умов договору від 07.12.2015 року, стягнення 100 000,00 грн. матеріальних збитків, мотивуючи тим, що звернулась через сайт до фізичної особи -підпрємця - ОСОБА_2 з метою виготовлення міжкімнатних дверей - 8 шт. при умові, що заміри, установка та доставка мають бути від постачальника. 01.12.2015р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приїхали в Івано-Франківськ, щоб зробити заміри. Бланки договору напривили позивачці 22.12.2015 року на її електронну адресу. Це був не договір на виготвлення дверей, як запевняв ОСОБА_2 , а договір купівлі-продажу. Зі слів ОСОБА_5 було сказано, що двері виготовляються з євробруса, є сушильна камера, де двері проходять сушку, як до, так і після фарбування, фарбування проходить в камері, тому все рівномірно, якісно, двері не розсихаються. В офісі на вул. Б. Хмельницького у м. Львові на комп`ютері відповідач показував моделі які вони виготовляють та обговорювали ціни. У травні 2016 року позивачці привезли 6 дверей, які більш-менш відповідали вимогам, а двоє останніх різного кольору та зі сквозною тріщиною через ціле полотно. Відповідач запевнив, що вони все перероблять, але нажаль в них машина не дозволяє їх забрати назад, тому позивачка відправила їх Новою поштою» за власний кошт. Позивачка повністю розрахувалась та 30.12.2016р. двері до туалетної кімнати доставив інший чоловік, який запевнив, що останні двері будуть до місяця часу. Згідно договору, термін виконання замовлення - 1 місяць, а по факту на сьогоднішній день дверей нема, на смс повідомлення не реагують, більше того, ОСОБА_2 припинив свою підприємницьку діяльність. А тому просила зобов`язати ОСОБА_2 виконати умови договору від 07.12.2015р., а саме: встановити двері , однакового кольору, аналогіно іншим вже встановленим дверям, без тріщин та вразі відмови ОСОБА_2 , стягнути суму матеріальних збитків в розмірі 100 000 грн. Це вартість дверей, подальший ремонт, адже демонтаж 8 шт дверей - це фактично ще один ремонт з урахуванням вартості матеріалів та роботи. Це всі кімнати, коридор та санвузол, моральні збитки за незручності, коли в квартирі майже рік відсутні двері до туалету і всі свята та дні народження родина змушена була десь проводити, не говорячи вже про повсякденні незручності. Доставка дверей та демонтаж має бути самим ОСОБА_2 та за його кошт.

17.05.2018 року представник відповідача подала клопотання про застосування спливу позовної давності, оскільки, що у січні 2016 року коли були встановлені всі дверні блоки, відповідачка розрахувалась за виконані роботи та претензій, щодо якості дверей не було. З березня 2016 року до квітня 2017 року минуло більше року, тобто сплинув строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною і підставою для відмови у позові(т.1 а.с.76,77).

17.05.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду в задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про виклик свідків в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання виконання умов договору від 07.12.2015 року, стягнення 100 000,00 грн. матеріальних збитків відмовлено, оскільки клопотання про виклик свідків подано після дачі пояснень 29.06.2017 року(т. 1 а.с.84).

02.11.2018 року позивачка подала заперечення на клопотання про застосування спливу позовної давності(т.1 а.с.92).

05.11.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду задоволено клопотання позивачки про виклик в судове засідання судового експерта відділу товарознавчих досліджень та оціночної діяльності Івано-Франківського НДЕКЦ МВС Косійчук Світлану Петрівну для роз`яснення висновку експертного дослідження від 02.11.2018 року №4.3-535/1/18 за результатами товарознавчого дослідження від 25.10.2018 року(а.с139).

02.12.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду за клопотанням позивачки призначено будівельно-технічну експертизу(т.1 а.с.212).

09.04.2020 року до матеріалів справи долучено висновок експертів за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 20.03.2020року(т.1а.с.214-223).

02.12.2020 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої повідомила, що відповідач продав їй товар неналежної якості - міжкімнатні двері з численними недоліками, що підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи, що є у матеріалах справи. З метою компенсації завданих їй збитків відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», просила повернення вартості придбаних дверей та робіт з їх монтажу, а також стягнення моральної шкоди. Просить про стягнення з відповідача актуальної вартості восьми міжкімнатних дверей включно з фурнітурою, придбаних нею, а також вартості послуг з їх монтажу. З метою визначення актуальної вартості товару позивачкою була замовлена товарознавча експертиза вартості дверей, згідно з висновком якої було встановлено ринкову вартість нових дверей у сумі 59 078,00 грн. Проте, зазначений висновок не повною мірою відображає реальну вартість дверей та за її розрахунком, актуальна вартість дверей, поставлених відповідачем та встановлених ним у її квартирі, становить 68 172,00 грн. Позивачка витратила на придбання дверей значні кошти, які збирала протягом тривалого часу. І коли виявилося, що двері неякісні, це спричинило важкий психологічний стрес для позивачки. Їй доводилося кожного разу пояснювати своїм родичам, знайомим, чому нові двері не закриваються, чому вони у різному кольорі, чому на них присутні дефекти, що пригнічувало її. Після того, як відповідач забрав на усунення недоліків двоє дверей та не повернув їх та більше року у її квартирі не було дверей до туалету вона почувалася приниженою. Моральну шкоду від протиправної поведінки відповідача позивачка оцінює у 20 000 грн. А також, просить відшкодувати судові витрати, у тому числі витрати на проведення експертиз - товарознавчої та будівельно-технічної та витрат на правову допомогу. Загальна сума витрат на проведення експертиз становить 4 378,16 грн. Орієнтовні витрати на правову допомогу становитимуть 4000 грн. Про конкретну їх суму буде заявлено пізніше, окремою заявою(т. 2 а.с.8-10).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі з підстав наведених у заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. В судовому засіданні 17.05.2018 року проти позову заперечила, просила відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено що позивачкою ОСОБА_1 були замовлені у ФОП ОСОБА_2 послуги з виготовлення, доставки, монтажу міжкімнатних дверей.

Вказане підтверджується Договором купівлі-продажу №0913 від 07.12.2015 року, АДРЕСА_1 . Відповідно до п.1 предметом договору є придбання столярних виробів, а саме дверний блок у кількості 8 шт. на загальну суму 33 130,00 грн. П.2 модель, кількість, асортимент, вартість наведені у специфікації №1, що є невід`ємною частиною даного договору(т.1 а.с.3).

Згідно специфікації №1 дата замовлення 28.11.2015 термін виконання 30 робочих днів, розміри дверей: 700*2000, шкло, четверть польська, лиштва 2 ст., врізка; 800*2000 та 400*2000, шкло, четверть польська, лиштва 2 ст., поріг; 820*2000, шкло, четверть польська, лиштва 2 ст., врізка; 640*2000, четверть польська, лиштва 2 ст., врізка. Вартість замовлення 33 130 грн. Аванс 12 250 грн.(т.1 а.с.4).

Відповідно до положень ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст.659 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Предметом договірних зобов`язань за цими договорами є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів, виготовлення, поставки та проведення монтажу дверей. Матеріальними об`єктами договірних зобов`язань є наприкінці майно і гроші, які сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договором, з урахуванням інтересу кожної із сторін та відповідної мети договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Отже, за договором купівлі-продажу у продавця виникає обов`язок передати покупцеві товар, а у покупця - прийняти товар і оплати його.

Згідно ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі -продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, в силу ст.664 ЦК України, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).

Таким спеціальним законом є Закон України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», за якою при вирішенні аналогічних і спорів суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено право споживача вимагати розірвання договору на підставі ч.ч. 4,5 ст. 10 за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків із правом на відшкодування збитків.

Зазначеному правокореспондує обов`язок продавця (виробника,виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості (ч. 1 ст. 6 Закону).

Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

Законодавець у ст. 8 Закону розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари.

Відповідно до статті 1 Закону недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника зокрема розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Згідно п.4 Договору передбачено, якщо при прийомі виробу покупець виявить невідповідність замовленої моделі, то покупець має право отримати від продавця взамін таку ж кількість виробів належної моделі та якості, або продавець зобов`язаний усунути виявлені недоліки за власний рахунок у найкоротший строк(т.1 а.с.3).

Та як вбачається з наявної у матеріалах справи розписки від 10.06.2017 року ОСОБА_6 за дорученням ОСОБА_2 взяв два вдверних полотна для усунення дефектів лакованого покриття. Зобов`язався повернути до 21.06.2017 року(т.1 а.с.38).

Про існування претензій ОСОБА_1 до відповідача стосовно решти дверей станом на 10.06.2017 року позивачкою не доведено. Жодних письмових вимог, претензій(вимог про усунення дефектів) щодо неналежного виготовлення товару( решти дверей, рам, коробок, лиштв та ін.) адресованих відповідачу позивачкою не представлено, а надана позивачкою мобільна переписка від 11.07.2016 року стосується вантажу, який пересилався ТОВ «Нова Пошта».

З матеріалів справи не вбачається, що при доставці та безпосередньо після встановлення дверей замовником позивачкою були виявленні недоліки товару чи роботи з монтування дверей виконано неналежним чином.

Якщо покупцем не виявлено дефектів і покупець згідний з якістю та комплектацією товару, він зобов`язаний розписатися в розхідній накладній та прийняти товар. Разом з цим відсутність підпису в розхідній накладній не може свідчити про факт відмови відповідачки від прийняття товару та виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, шляхом прийняття товару, як стверджує позивачка у травні 2016 року підтвердила належне виконання зобов`язань зі сторони відповідача, як продавця та прийняла на себе обов`язок покупця проведення повної оплати товару, проте на підтвердження повного чи часткового розрахунку за отриманий нею товар, жодних розрахункових накладних, товарних чеків, поштових переказів та інше суду не наддала.

Проте, як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_7 у кримінальному провадженні встановлено, що отримав в кінці 2015 року замовлення від ОСОБА_1 на продаж міжкімнатних дверей. В цей час ОСОБА_8 займався реалізацією дверей виготовлених на Бердичівській меблевій фабриці. Зняв відповідні розміри дверей, вартість замовлення становила близько 35 000 грн.(без встановлення і без скла) ОСОБА_1 погодилась надати аванс в розмірі 30% від суми. Перерахувала на картку кошти в сумі 30% від вартості після чого, він на електронну пошту переслав їй договір купівлі-продажу. 31.12.2015 року до ОСОБА_7 були доставлені двері, відправив фото для ОСОБА_1 , погодили колір, через чотири місяці помалювали їх, після чого відправили «Новою Поштою» до м.Івано-Франківська. Разом із помічником встановили двері, на протязі двох місяців ОСОБА_1 розрахувалась повністю і жодних претензій йому не заявляла. Через два місяці зателефонувала сказала, що тріснули двері і щоб їх переробити, на що він погодився. До ОСОБА_9 надіслала тріснуті двері, їх переробили і переслали назад. По дорозі двері були пошкоджені, про що повідомила ОСОБА_1 . В подальшому ОСОБА_10 телефонувала з приводу, що їй не подобається колір на одних з дверей. На даний час двері готові до відправлення в м. Івано-Франківськ, чому з данного приводу написала письмову заяву йому не відомо(т.1 а.с. 103-106).

Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача», продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті).

Даних вимог чинного законодавства стороною відповідача було дотримано, про що свідчить експрес-накладна №0 від 30.09.2016 року, дата прибуття 03.10.2016 року, № району СкУг, відправник ОСОБА_11 м. Львів - одержувач ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Інформація про відправлення: кількість місць 6 шт., фактична вага 50 кг., об`ємна вага 50 кг., оголошена вартість 1000 грн., повний опис відправлення двері. Тип послуги: «Двері-Склад». Сторона, що сплачує послуги: відправник, готівковий розрахунок, 105,00 грн.(т.1 а.с.97).

Та згідно експрес-накладної №1948 від 10.10.2016 року, №району 3-Б, дата прибуття 11.10.2016 року, відправник Угринів, ОСОБА_12 , одержувач м. Львів, ОСОБА_14 . Інформація про відправлення: кількість місць 3 шт., фактична вага 50 кг., об`ємна вага 50 кг., оголошена вартість 1000 грн., повний опис відправлення двері. Тип послуги: «Двері-Склад». Сторона, що сплачує послуги: одержувач, готівковий розрахунок, 256,00 грн.(т.1 а.с.97).

Як вбачається з копії претензії ОСОБА_1 від 27.10.2016 року адресованої начальнику відділу роботи зі скаргами ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_15 , у зв`язку з пошкодженням/втратою товару/недостачею всередині/ пересортуванням/запізненням під час перевезення відправлення за експрес накладною компенсації вартості відправлення в розмірі 2000 грн. за половину півторачки; компенсації сплаченої вартості перевезення/зберігання/ переадресування/ пере направлення /повернення; повернення відправлення за рахунок ТОВ «Нова Пошта». Суть проблеми: двері прийшли не в належному стані, оббиті в місцях розриву упакування. Повернути виробнику для виправлення дефекту за рахунок «Нової Пошти». Компенсацію здійснити шляхом: виплати готівки(т.1 а.с.96а).

Суд вважає дані експрес-накладні №0 від 30.09.2016, №1948 від 10.10.2016 року та претензію до ТОВ «Нова Пошта» неналежними доказами, оскільки такі не можуть слугувати доказом не виконання відповідачем взятого на себе забов`язання, а свідчать про надання неякісної послуги ТОВ «Нова Пошта». Оскільки, позивачкою у претензії власноручно зазначено, що суть проблеми полягає в тому, що «двері півторачки прийшли не в належному стані, оббиті в місцях розриву упакування». А повернення товару виробнику для виправлення дефекту за рахунок «Нової Пошти» та «здійснення компенсації шляхом виплати готівки» не передбачено договором укладеним між сторонами.

На підставі ч. 1 ст. 906 ЦК України виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, за заявою позивачки було проведено експертне дослідження №4.3-535/18 від 02.10.2018 року для визначення ринкової вартості дверних полотен, рами та коробки аналогічних дверей виготовлених із сосни (євро брус) з фурнітурою (дверні замки- ключ та ручки польського виробництва) на дату проведення дослідження. Згідно висновку встановлено: по питанню першому та другому : ринкова вартість нових дверей: дверних полотен(в кількості 8 шт., одно з них-півторачка), рами та коробки, лиштви, виготовлених з сосни(євро бус), з покриттям (колір плюс лак) та фурнітури до них (ручки польського виробництва, дверні замки та ключі нові) на дату проведення дослідження може становити 59 078, 00 грн. По питанню третьому: оскільки при огляді наявні полотна в кількості 6 штук є мотивованими з повною комплектацією (рами, коробки, лиштви, покриття колір плюс лак, дверні замки та ключі), а на вирішення запитання поставленого перед судовим експертом необхідно визначити ринкову вартість дверних полотен в кількості 8 шт. у новому стані, то судовим експертом наявність дефектів об`єктів дослідження до уваги не береться, а взято до уваги розміри, комплектацію та зовнішній вигляд об`єктів дослідження(т.2 а.с.11-27).

Згідно інформації наданої Івано-Франківським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром від 17.05.2019 року №19/109-4972 на звернення ОСОБА_1 про надання уточнення до висновку за №4.3-535/18 від 02.10.2018 року, встановлено, що при огляді об`єктів дослідження судовим експертом встановлено, що дверні полотна в кількості 6 шт. є вмонтованими, тому питання вартості дверей в наявному стані, компенсацію, існуючі дефекти та монтаж не вирішувалось, оскільки дане питання виходить за межі спеціальних знань судового експерта товарознавця(т.2 а.с.28-29). Аналогічні роз`яснення були надані експертом в судовому засіданні.

Не погоджуючись із висновком експерта щодо ватрості дверей позивачка подала власний розрахунок вартості міжкімнатних дверей, відповідно до якого загальна вартість дверей без урахування вартості скла становить:68 172,00 грн.(т.1 а.с.117).

Крім того, ОСОБА_1 зверталась до ДСУ з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області та 24.04.2017 №7-1-13/2056 та 10.07.18 року № 7-1-13/6083 отримала відповідь, що спеціалістами Управління з виходом на місце 02.03.17 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_2 діяльності не здійснює(т.1 а.с.93-96).

16.03.2018 року Прокуратура Львівської області листом №04/2/2-141-18 повідомила ОСОБА_1 , що у провадженні СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження №001478 від 14.04.2017 року. За фактом шахрайських дій відносно неї, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.20.02.2018 Львівською місцевою прокуратурою №2 підслідність у вказаному кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст..218 КПК України, визначено за СВ Івано- Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області та матеріали кримінального провадження прокуратурою області скеровано для організації подальшого досудового розслідування до прокуратури Івано-Франківської області(т. а.с. 98-102).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №2126/19-28/593/20-28 від 20.03.2020, встановлено: 1.2. міжкімнатні двері, які встановлені в квартирі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , не відповідають в повному обсязі вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва: державно-будівельним нормам, стандартам, тех.. умовам та мають явні недоліки, а саме: наявність відхилення у покритті дверних полотен, а саме: відрізняється колір і ступінь блиску, що не відповідає вимогам п.5.4.9 ДСТУ Б В.2.6-99:2009 «Блоки дверні дерев`яні. Загальні технічні умови». Наявність на дверних полотнах виразних ум`ятин та кратерів, що не відповідає вимогам п.5.4.7, 5.4.10 ДСТУ ДСТУ Б В.2.6-99:2009 «Блоки дверні дерев`яні. Загальні технічні умови». Наявність не укомплектованості, а саме: не встановлені замикаючі прилади, порушення механізму до закривання і не закінчене оздоблення згідно зі специфікацією, що не відповідає вимогам п.5.5.1 ДСТУ Б В.2.6-99:2009 «Блоки дверні дерев`яні. Загальні технічні умови»(т.1 а.с. 214-223).

Згідно ст.4 Закону, споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування.У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Представником відповідача було заявено клопотання про застосування спливу позовної давності, оскільки, ще у січні 2016 року коли були встановлені всі дверні блоки, позивачка розрахувалась за виконані роботи та претензій, щодо якості дверей не було. З березня 2016 року до квітня 2017 року минуло більше року, а тому сплинув строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною і є підставою для відмови у позові.

Відповідно доч.4 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживача» у разі продажу товарів за зразками, поштою, а також у випадках, коли час укладення договору купівлі-продажу і час передачі товару споживачеві не збігаються, гарантійний строк обчислюється починаючи від дня передачі товару споживачеві, а якщо товар потребує спеціальної установки (підключення) чи складення - від дня їх здійснення, а якщо день передачі, установки (підключення) чи складення товару, а також передачі нерухомого майна встановити неможливо або якщо майно перебувало у споживача до укладення договору купівлі-продажу, - від дня укладення договору купівлі-продажу.

Сторонами у справі не надано суду жодних доказів, а саме: актів виконаних робіт, які б вказували на дату виконання зобов`язання, акту про виявлені недоліки під час прийняття товару та наданих послуг матеріали справи, також не містять. Проте згідно копії експрес- накладної №0 від 30.09.2016 року дата прибуття товару зазначена 03.10.2016 року, одже позивачкою заявлено позовні вимоги у межах позовної давності. За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність підстав у застосуванні строку позовної давності до даних правовідносин.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Одже, зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги)- протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором.

Як було встановлено у процесі розгляду справи та підтверджується висновками експертів, що частина замовлення, а саме: дверні полотна в кількості 6 шт. є вмонтованими, тому питання вартості дверей в наявному стані, компенсацію, існуючі дефекти та монтаж не вирішувалось, оскільки виходять за межі спеціальних знань судового експерта товарознавця. Крім того, з жодними претензіями чи вимогами щодо виявлених недоліків позивачка до відповідача з приводу встановлених шести дверей не зверталася. Щодо решти дверних блоків у кількості 2 шт., то при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі, проте, згідно договору купівлі продажу №0913 від 07.12.2015 року та специфікації №1, яка є не від`ємною частиною договору, не встановлено вартості двох дверних блоків.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Совтрансавто-Холдинг проти України» тоді як ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, ст.6 не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національними законодавством та судами. Суд нагадує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті ними рішення, це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з заявлених позовних , аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення вартості восьми міжкімнатних дверей, вартість монтажу у сумі 68 172,00 грн. є не обґрунтованою, безпідставною, та такою, що не підлягає до задоволення.

Щодо вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Визначення моральної шкоди, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних страждань, заподіяних особі у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача. При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить та інші обставини.

Оскільки, позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від первісної позовної вимоги у задоволенні якої судом відмовлено, а тому не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 68 172,00 грн. матеріальних збитків, 20 000 грн. моральної шкоди та стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 12.02.2021 року.

Суддя Пастернак І.А