П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 241/2419/19

Номер провадження 22-ц/804/483/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

секретар - Сікора М.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року, у складі судді Чудопалової С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2

третя особа: Акціонерне товариство «ОТП «Банк»

про визнання ? частки померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на базу відпочинку та визнання в порядку спадкування право власності,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

19 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), третя особа ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсним договір іпотеки № PV-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном - базою відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованої по АДРЕСА_1 .

30 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим позовом до ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_2 , в якому просила визнати її право власності на ? частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 2454,8 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір іпотеки № PV-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження зазначеним майном.

В ході розгляду справи, позивачка змінила предмет та підставу позову, пред`явив позов до ОСОБА_2 , просила визнати ? частку померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 2454,8 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 12976062, визнати в порядку спадкування право власності ОСОБА_3 на вказану ? частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05 серпня 2020 року залучено АТ «ОТП Банк» до участі у даній справі в якості третьої особи та виключено його з числа співвідповідачів.

Позовна заява мотивована тим, що 04.03.2008 ОСОБА_2 під час свого подружжя з ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 1473 придбав базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 2454,8 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 . Факт перебування у шлюбі на час придбання вказаної нерухомості підтверджується паспортом ОСОБА_2 , в якому на 10-й сторінці наявний запис про те, що ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_5 , яка після шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 , що також підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу. ЇЇ мати була інвалідом 1 групи, тяжко хворіла неврологічними захворюваннями, в неї було паралізовано ноги та частково руки, тому вона не могла самостійно займатися своїми справами, а батько, не маючи юридичного досвіду, не поділяв належної уваги до оформлення всіх договорів згідно з законодавством.

У 2014 році померла її мати - ОСОБА_4 , після її смерті вона є єдиною спадкоємицею на усе майно, що належало їй на праві власності, але її права співвласності на ? частку бази відпочинку не були зареєстровані належним чином у реєстрах, у зв`язку з чим їй не було відомо, чи належить вказана частка їй та чи вона є її спадщиною. Таким чином, вона позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді частини бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» у позасудовому порядку, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , АТ «ОТП Банк» про визнання ? частки померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на базу відпочинку та визнання в порядку спадкування право власності на неї, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи, що ОСОБА_3 не надала суду доказів відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на спірну базу відпочинку, дійшов висновку, що її права жодним чином не порушено, а тому відсутні підстави та відповідне право для звернення останньої до суду із даним уточненим позовом. Звертаючись до суду з низькою позовів, позивачка намагається вивести предмет іпотеки з-під процедури звернення стягнення у такий спосіб.

Крім того, судом першої інстанції враховані ті обставини, що співвласник бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 за життя з моменту укладення договору іпотеки 04 березня 2008 року та по день смерті, тобто протягом 6 років перебування бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» в іпотеці, будучи достовірно обізнаною про наявність такого обтяження, зазначений договір не оскаржувала та таким чином не виявляла своїх заперечень чи незгоди щодо вчиненого ОСОБА_2 та банком правочину - договору іпотеки. Низкою судових рішень також встановлено, що ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 з 2008 року була обізнана про те, що база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» була придбана батьками у шлюбі в березні 2008 році, що в силу ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , що належна ОСОБА_7 частка бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» не включена до спадкового майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

28 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_2 , через систему «Електроний суд» подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просив виключити з рішення суду першої інстанції висновки щодо аналізу відношень ОСОБА_3 , ОСОБА_6 з ПАТ «ОТП Банк», встановлені рішеннями судів по іншим справам, скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2020 року визначено склад колегії суддів: Гаврилова Г.Л. - головуючий суддя (суддя - доповідач), Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. - головуючий суддя (суддя - доповідач), Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів, з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Першотравневого районного суду міста Донецької області від 08 грудня 2020 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 січня 2021 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: АТ «ОТП Банк», про визнання ? частки у праві спільної сумісної власності на базу відпочинку померлої ОСОБА_4 та визнання в порядку спадкування права власності на неї призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року визначено розглянути справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: АТ «ОТП Банк», про визнання ? частки у праві спільної сумісної власності на базу відпочинку померлої ОСОБА_4 та визнання в порядку спадкування права власності на неї за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог зробив безліч висновків, які не стосуються предмету позову, але мають преюдиційне значення.

Суд безпідставно вдався до аналізу відношень ОСОБА_3 , ОСОБА_6 з ПАТ «ОТП Банк», вже встановлених рішеннями судів по іншим справам стосовно кредитного та іпотечного договорів та дійшов безпідставного висновку, чому ОСОБА_3 бажає зареєструвати право власності на нерухоме майно, яке належало її матері на праві сумісної власності, як придбане під час подружжя. Зазначені висновки мають бути викреслені з тексту рішення, оскільки не стосуються предмету та підстав позову.

У резолютивній частині рішення суд необгрунтовано зазначив в якості відповідача АТ «ОТП Банк».

Судом не розглянута позовна вимога про визнання ? частки померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та не дано оцінки доказам, наданим позивачем щодо права власності ОСОБА_4 на частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Судом не враховано правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 03 червня 2020 року по справі 363/4852/17, що реєстрація виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно.

В позовній заяві ОСОБА_3 зазначила причину неможливості зареєструвати право власності на частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а суд не виконав свій процесуальний обов`язок, та не роз`яснив про наслідки відсутності відмови або невчинення дій про витребування від нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд не звернув уваги, що доказом порушеного права ОСОБА_3 є не тільки відмова нотаріуса, а сам факт відсутності реєстрації нерухомого майна на ім`я матері позивачки, як спадкодавця. Тобто, суду було відомо, що без такої реєстрації чи встановлення факту власності спадкодавця на нерухоме майно, неможливо зареєструвати таке право власності на ім`я спадкоємця.

Судом не прийнято до уваги п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав».

Відзив на апеляційну скаргу

На виконання статті 360 ЦПК України позивачкою ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, зазначив, що суд не розглянув справу по суті її позовних вимог, зробив висновок про намагання вивести предмет іпотеки з-під процедури звернення стягнення щодо стосунків позивачки з ПАТ «ОТП Банк», та взагалі не надав висновку стосовно визнання позову ОСОБА_2 .

Суд неправильно трактує лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 240-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», залишив поза увагою посилання в цьому листі, що відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину лише може бути підставою для відмови у позові, та не роз`яснив наслідки невчинення такої процесуальної дії, як витребування доказів.

У зв`язку з карантинними заходами позивачка не мала можливості подати заяву до нотаріуса про отримання свідоцтва про право власності на частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та доручила це зробити ОСОБА_2 12 січня 2021 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спірну базу відпочинку з підстав відсутності реєстрації у спадкодавця ОСОБА_4 зареєстрованого права власності на це майно

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «ОТП Банк» - Безух А.М. посилається на те, що, відповідно до відповіді нотаріуса, ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею, а тому оформлення об`єктів спадщини повинно здійснюватися позивачем в нотаріальному, а не судовому порядку. Оскільки ОСОБА_3 не надала суду доказів відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, її права жодним чином не порушено, а тому відсутні підстави та відповідне право для звернення останньої до суду із позовом у цій справі.

Позивачка про порушення чи оспорюваних своїх прав та інтересів, як єдиної спадкоємиці була обізнана ще в 2015 році, що підтверджується поданим нею до позову листом приватного нотаріуса Сахової М.А., а з даним позовом звернулась тільки 06 липня 2020 року, тому вона пропустила строк позовної давності. Наведеними у оскаржуваному рішенні суду висновків судів, висловлених у справах № 0541/4463/2012, № 2-98-09 (апеляційне провадження 22-ц/804/1826/20) підстверджено відсутність порушених спадкових прав ОСОБА_3 , що свідчить про необгрунтованість даного позову, а також факт того, що подаючи безпідствні позови позивачка прагне виведення предмету іпотеки з-під процедури звернення стягнення за статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Судом першої інстанції також вірно визначено ці обставини щодо преюдиційних фактів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 17 серпня 1974 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до довідки серії ДОН-07 № 102459 від 06.08.2009, виданої Міжрайонною МСЕК № 2 Донецької області, ОСОБА_4 потребувала постійного стороннього догляду у зв`язку з неврологічними захворюваннями.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.10.2014 вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 39731881 від 26.02.2015 та листа приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А. № 181-01/16 від 28.04.2015 року приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А., вбачається, що 26.02.2015 була зареєстрована спадкова справа № 14/2015, номер у спадковому реєстрі 57158660, спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_8 .

З договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.03.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 придбав базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована по АДРЕСА_1 .

За кредитним договором № СM-SME 107/078/2008 від 04.03.2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , останьому банком надано кредит у суму 600000 грн.

З договору іпотеки № PM-SME 107/078/2008 (майнова порука), укладеного 04.03.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , вбачається, що останній в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, за яким йому було надано кредит у розмірі 600000 доларів США, заклав нерухоме майно, а саме: базу відпочинку, розташовану по АДРЕСА_1 , загальна площа 2454,8 кв.м.

Згідно з заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 25.05.2009 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 27.05.2020 року, позовну заяву ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перед ЗАТ «ОТП Банк» по кредитному договору № СM-SME 107/078/2008 від 04.03.2008 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташовану по АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.10.2019 року рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.07.2019 року в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № СM-SME 107/078/2008 від 04.03.2008 року змінено, з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 674248,46 доларів США. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.07.2019 в частині зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , АТ «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки недійсним скасовано та ухвалено нове, за яким в задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 20.05.2020 року рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.07.2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 22.10.2019 року в частині вирішення позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, пені та в частині розподілу судових витрат скасовано, ухвалено нове, за змістом якого позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом задоволено частково, з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 19019,57 доларів США за період 04.06.2008 року 03.10.2008 року. У задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення пені відмовлено. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.07.2019 року та постанову Донецького апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за тілом кредитну у розмірі 595474,51 доларів США залишено без змін. Постанову Донецького апеляційного суду від 22.10.2019 в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , АТ «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки недійсним залишено без змін.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна одо об`єкта нерухомого майна № 175956851 від 08.06.2020 року, база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташована по АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , згідно договору купівлі-продажу № 1473 від 04.03.2008 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Сторони та третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (т.2 а.с. 122, 123, 128). Від позивачки ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі (т.2 а.с.106).

В апеляційному суді відповідач ОСОБА_2 надав пояснення аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі. Пояснив, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з нього та позивачки заборгованості за кредитним договором. На майно позивачки ОСОБА_3 накладено арешт. Вартість бази відпочинку на сей час становить 14 тисяч доларів США, а борг, стягнутий за рішенням суду значно більше. Вважає, що зазначеним рішенням порушені його права, оскільки він повинен займатися зберіганням бази, сплачувати податок на землю.

Представник третьої особи - ОСОБА_9 в апеляційному суді надав пояснення, тотожні доводам, викладеним у запереченнях на апеляційну скаргу. Пояснив також, що права відповідача оскаржуваним рішенням не порушені, а ОСОБА_3 апеляційну скаргу не подала. Виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором відкрито приватним виконавцем Григорчуком, але ні в якій сумі воно не виконано, оскільки ОСОБА_3 знаходиться за кордоном, та утримання здійснюються з пенсії ОСОБА_2 , які направляються на погашення виконавчого збору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , заперечення представника третьої - ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 17 серпня 1974 зареєстрували шлюб (т.1 а.с.8).

На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04 березня 2008 року ОСОБА_2 придбав базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташовану по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.24, 25).

Право власності на спірну базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було оформлено на ім`я ОСОБА_6 , проте вказана база є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в силу вимог статті 60 СК України та розмір часток кожного з подружжя є рівними, тобто по 1/2 частці за кожним (статті 70 СК України).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 27 жовтня 2014 року складено актовий запис № 832 (т.1 а.с.9).

26 лютого 2015 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Саховою М.А. здійснено реєстрацію спадкової справи за№ 39731881, номер у нотаріуса 14/2015 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (т.1 а.с.10).

Відповідно до листа приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А. за № 181-01/16 від 28 квітня 2015 року в провадженні нотаріуса є спадкова справа № 14/2015, що заведена 26 лютого 2015 року до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заявою спадкоємця за законом - ОСОБА_3 , яка є єдиним спадкоємцем (т.1 а.с. 11).

Заява подана в строки, передбачені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 60, частини 1 статті 70 СК України, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя.

Враховуючи, що презумпція спільності майна подружжя під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не спростована, слід дійти висновку про те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/2 частину бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », придбаної ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у шлюбі, а отже, частка позивачки ОСОБА_3 у прийнятій спадщині після смерті спадкодавця ОСОБА_4 становить ?.

Згідно частини 1, 4 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, оскільки цивільна правоздатність ОСОБА_4 припинилася у момент її смерті, позовні вимоги в частині визнання ? частки померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» не можуть бути задоволені.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на підставі кредитного договору № СM-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») та позивачкою ОСОБА_3 , остання отримала кредит у сумі 600 000 доларів США на строк до 06 березня 2023 року (т.1 а.с. 85 - 92).

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань боржника ОСОБА_3 за наведеним вище кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 04 березня 2008 року укладено договір іпотеки № PM-SME 107/078/2008 (майнова порука), на підставі якого останній передав Банку нерухоме майно, а саме: базу відпочинку, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 2454,8 кв.м. (т.1 а.с. 26 - 29).

На підставі заочного рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 25 травня 2009 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 27 травня 2020 року, позовну заяву ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перед ЗАТ «ОТП Банк» по кредитному договору № СM-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташовану по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 93 - 97, 248- 250, т.2 а.с.1 - 5).

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року змінено рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № СM-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 674 248,46 доларів США. Цією ж постановою рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року в частині зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , АТ «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки недійсним скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі (т.1 а.с.98 - 106).

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, пені та в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, за змістом якого позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом задоволено частково, з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 19019,57 доларів США за період з 04 червня 2008 року до 03 жовтня 2008 року. У задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення пені відмовлено. Рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог Банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 595 474,51 доларів США залишено без змін. Постанову Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , АТ «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки недійсним залишено без змін (т.2 а.с. 6 - 26).

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України також закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи ті обставини, що на підставі наведених вище судових рішень на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, боржником за яким є позивачка ОСОБА_3 , звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, та з останньої стягнута заборгованість за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом 595 474,51 дол. США та 19 019,57 дол. США заборгованості зі сплати процентів, та зазначені рішення піддані виконанню, а вартість спірної бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_6 , становить в межах 14 000 дол. США, колегія суддів не вбачає порушення прав позивачки, якій відмовлено у задоволенні позову.

Номінальне закріплення за позивачкою права власності в порядку спадкування на ? частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання рішення про стягнення боргу. Боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проти яких ухвалені судові рішення про звернення стягнення на майно, стягнення заборгованості за кредитом і позивачка по даній справі ОСОБА_3 , яка відшуковує право на отримання ? частки вказаної бази відпочинку в порядку спадкування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки цим порушуються майнові інтереси кредитора і дії позивачки направлені на здійснення перешкод у виконанні судових рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом у рішенні неправильно вказано, що боржником за кредитним договором № СM-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року є ОСОБА_2 та зазначення АТ «ОТП Банк» в якості відповідача, так як правовий стан останнього змінено на третю особу, відхиляються апеляційним судом, оскільки помилкове зазначення цих обставин судом, не привело до неправильного рішення.

Згідно частини 1 статті 1296, частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Як роз`яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи положення статті 12 ЦПК України, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не роз`яснено позивачці необхідність надання доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а не вказує стороні, які доказі необхідно надати на підтвердження заявленого позову.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка не довела належними та допустимими доказами, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Надходячи такого висновку, апеляційний суд не приймає до уваги постанову приватного нотаріуса Сахової М.А. від 12 січня 2021 року № 23/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (т.2 а.с. 104), яку надано відповідачем апеляційному суду, враховуючи наступне.

Згідно частини 2, 3 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Цивільний процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог скарги, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги або під час розгляду справи апеляційним судом довідку, надану за результатами консультаційного огляду лікаря, який здійснений на його замовлення після вирішення справи судом першої інстанції.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак під час розгляду справи судом першої інстанції заявник не повідомляв суд про неможливість надання довідок про стан здоров`я.

Більш того, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для прийняття до уваги постанови приватного нотаріуса Сахової М.А. від 12 січня 2021 року № 23/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Надходячи висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів також виходить з того, що позивачка ОСОБА_3 погодилась з рішенням суду першої інстанції про відмову їй у задоволенні позову та не оскаржила його.

А відповідачем ОСОБА_2 не наведено доводів порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням, за захистом яких він звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова