05.05.2021 Єдиний унікальний номер 205/9212/20
Єдиний унікальний номер судової справи:205/9212/2020
Номер провадження: 2/205/938/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» до ОСОБА_1 , про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_1 , про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі Договору оренди транспортного засобу від 05.06.2019 року позивач отримав у тимчасове платне користування (оренду) транспортний засіб «Volkswagen», модель «Colf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою використання цього автомобіля орендарем в господарській діяльності. Власником зазначеного автомобіля є громадянин ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що 12.08.2019 року внаслідок ДТП, що відбулася в м. Дніпрі в районі перехрестя Київської та вул.Західної, вказаний автомобіль було пошкоджено. ДТП відбулася з вини ОСОБА_1 (далі Відповідач), який керував автомобілем ««Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Цивільно правова відповідальність автомобілем ««Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі Полісу № АМ 5202925 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», яке повинно було сплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності.

Згідно висновку № ZUs231019 від 28.10.2019 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійними пошкодженнями вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Colf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без врахування зносу складає 37 928 грн. 17 коп., а з врахуванням зносу 26 007 грн. 20 коп. Позивач також зазначає, що власник автомобіля ОСОБА_2 за власний рахунок придбав та надав на СТО для проведення ремонту нові задні ліві двері автомобіля, вартість яких згідно з видатковою накладною № 154 від 22.10.2019 року складала 16 983 грн. 28 коп.

Згідно з замовленням нарядом № 236739 від 25.10.2019 року, рахунком № 3160 від 06.11.2019 року та актом виконаних робіт № АЛ 00226739 від 12.11.2019 року загальна вартість матеріалів та робіт з відновлення автомобіля марки «Volkswagen Colf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 27 580 грн. 00 коп. При цьому у замовленні наряді № 236739 від 25.10.2019 року та акті виконаних робіт № АЛ 00226739 від 12.11.2019 року задні ліві двері автомобіля не зазначені, тобто їх вартість не входить у суму 27 580 грн. 00 коп. Вказана сума у розмірі 27 580 грн. 00 коп. була сплачена орендарем автомобіля ТОВ «Компанія «Ліга»» на р/р ПП «Аеліта», яке виконувало ремонті роботи.

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» визнало вищевказану подію Страховим випадком і 27.11.2019 року перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 14 338 грн. 44 коп., частково компенсувавши йому витрати на придбання задніх лівих дверей автомобіля.

Разом з тим, оскільки відповідно до Висновку № ZUs231019 від 28.10.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Colf», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,без врахування зносу складає 37 928 грн. 17 коп., а вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу) складає - 26 007 грн. 20 коп., виплачена відповідачем -2 сума страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 14 338 грн. 44 коп. явно не відповідала вартості дійсного матеріального збитку.

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» визнало право позивача на отримання страхового відшкодування і платіжним дорученням № 19196 від 15.10.2020 року виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 1 449 грн. 67 коп. Однак, зазначена сума навіть з урахуванням раніше сплаченої на користь власника автомобіля ОСОБА_2 у розмірі 14 338 грн. 44 коп. також не є достатньою для відшкодування розрахункової судовим експертом матеріальної шкоди (вартості відновлювального ремонту за вирахуванням зносу) у розмірі 26 007 грн. 20коп. Фактично страхова компанія сплатила страхове відшкодування на підставі Полісу № АМ 5202925 на користь позивача, а також, власника пошкодженого автомобіля на загальну суму 15 788 грн. 11 коп. (14 338 грн. 44 коп. + 1 449 грн. 67 коп.).

У зв`язку з вищевикладеним представник позивача змушений звернутись до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» суму заподіяних матеріальних збитків у розмрі 19 360 грн. 91 коп.

Представник ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення на користь позивача із ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» страхового відшкодування у розмірі 8 219 грн. 09 коп. та витрати, пов`язані із оплатою послуг експерта у розмірі 1 000 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що не може погодитись з Висновком експертного дослідження від 20.10.2019 року № ZUs231019, оскільки він містить ремонтну калькуляцію № ZUs231019 від 23.10.2019 року, де зазначено, що загальна сума запчастин 17 386 грн. 51 коп. (без коефіцієнту зносу), а у висновку на сторінці 10 експертного дослідження від 20.10.2019 року № ZU 231019 зазначено, що вартість деталей без урахування зносу складає 20 205 грн. 02 коп. Тобто це вказує на те, що експертне дослідження від 20.10.2019 року № ZUs231019 проведене без дотримання вимог законодавства, а саме Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092 та є неналежним доказом в розумінні ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згоди на розгляд справи в заочному порядку від такого учасника справи не надходило.

Від відповідача ОСОБА_1 будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Такий відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року провадження по даній цивільній справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди було закрито, оскільки встановлені судом спірні правовідносини між вказаними суб`єктами господарювання повинні розглядатись в порядку господарського судочинства.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що підставі Договору оренди транспортного засобу від 05.06.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» отримало у тимчасове платне користування (оренду) транспортний засіб «Volkswagen», модель «Colf», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова рами): НОМЕР_3 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Відділом РЕР ДАІ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області, 16.02.2012 року, з метою використання цього автомобіля орендарем в господарській діяльності орендаря. Власником зазначеного автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , є громадянин ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що 12.08.2019 року о 12 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в районі перехрестя вул. Київської та вул. Західної у м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав дороги автомобілю марки «Volkswagen Colf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що в цей момент знаходився на вказаному перехресті, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення.

Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована 21.08.2018 року у ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 5202925 із лімітом відповідальності страховика 100 000 грн. за шкоду, що заподіяна майну та франшизою у розмірі 2000 грн.

Судом також встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до висновку № ZUs231019 від 28.10.2019 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійними пошкодженнями, складеного судовим експертом Мазуренком О.А., відповідно до резолютивної частини вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Colf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без врахування зносу складає 37 928 грн. 17 коп., а з врахуванням зносу 26 007 грн. 20 коп. Як вбачається із таблиці 2 Висновку № ZU 231019 від 28.10.2019 року заміні підлягали зокрема, задні ліві двері автомобіля.

Матеріалами справи підтверджено, що власник автомобіля ОСОБА_2 за власний рахунок придбав та надав на СТО для проведення ремонту вказаного транспортного засобу задні ліві двері автомобіля«Volkswagen Colf 6» (не фарбовані), вартість яких згідно видаткової накладної № 154 від 22.10.2019 року складають 16 983 грн. 28 коп.

Згідно з замовленням нарядом № 236739 від 25.10.2019 року, рахунком на оплату № 3160 від 06.11.2019 року та актом виконаних робіт № АЛ 00226739 від 12.11.2019 року загальна вартість матеріалів та робіт з відновлення автомобіля марки «Volkswagen Colf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 27 580 грн. 00 коп. При цьому у замовленні наряді № 236739 від 25.10.2019 року та акті виконаних робіт № АЛ 00226739 від 12.11.2019 року задні ліві двері автомобіля не вказані.

Вказана сума у розмірі 27 580 грн. 00 коп. була сплачена орендарем автомобіля ТОВ «Компанія «Ліга»» на р/р ПП «Аеліта», яке виконувало ремонті роботи, що підтверджується платіжним дорученням № 153646925 від 07.11.2019 року.

Судом також встановлено, що 24 листопада 2019 року ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» здійснена, а Позивачем отримана виплата страхового відшкодування у розмірі 14 338 грн. 44 коп., що підтверджується випискою по картці АТ КБ «Приватбанк» Шабатури С.Б. від 27.11.2019 року.

Оскільки позивач наполягає на тому, що страховою компанією та ОСОБА_1 не в повному обсязі відшкодована матеріальна шкода, а в свою чергу ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» не визнає даної обставини, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч. та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 2ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, зі змісту положень ст.1187, ч.1 ст.1188, ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В силуч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справипро правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вина у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 12.08.2019 року о 12 год. 50 хв, як володільця джерела підвищеної небезпеки у вигляді транспортного засобу доведена в силу вищевказаної процесуальної норми закону.

Адже така вина у вчиненні ДТП та докази участі у такій ДТП відповідача встановлені вищевказаною постановою суду, яка має преюдиційне значення в силу ч.2 ст. 82 ЦПК України.

Тому, проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що вчинення відповідачем деліктного правопорушення доведено належними доказами, що є підставою для притягнення його до відповідальності у виді стягнення спричиненої майнової шкоди.

Одночасно із цим суд зазначає, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон N 1961-IV).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що потерпіла особа, якій заподіяно шкоду життю та здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як було встановлено судом, відповідальність власника транспортного засобу ««Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 , забезпечено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 5202925 21.08.2018 року., із передбаченою сумою франшизи 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та лімітом відповідальності страховика 100 000 грн. за шкоду, що заподіяна майну.

Таким чином, в даному випадку розмір завданих позивачу збитків знаходиться в межах ліміту відповідальності страховика, а відтак йог стягнення має проходити в межах розгляду спору між позивачем ТОВ «Компанія «Ліга» та страховиком ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», що не відноситься до предметної юрисдикції місцевого загального суду. Покладення тільки на відпвоідача ОСОБА_1 обов`язку з відшкодування завданої шкоди у повному обсязі можливе лише у випадку, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, однак в даному випадку матеріалами справи підтверджений наявний обов`язок страховика сплатити відповідне страхове відшкодування, і саме з приводу розміру останнього між сторонами виник спір.

Разом із цим, оскільки матеріалами справи, зокрема замовленням нарядом № 236739 від 25.10.2019 року, рахунком на оплату № 3160 від 06.11.2019 року та актом виконаних робіт № АЛ 00226739 від 12.11.2019 року, платіжним дорученням № 153646925 від 07.11.2019 року,підтверджено факт понесення позивачем витрат, які перевищують виплачене страхове відшкодування, суд вважає за можливе покласти на відповідача ОСОБА_1 відшкодувати розмір завданих внаслідок ДТП збитків у розмірі франшизи 2000 грн., яка передбачена умовами вказаного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 5202925 від 21.08.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог до вказаного відповідача суд відмовляє з огляду на те, що такі вимоги повинні розв`язуватись між страховиком та позивачем по справі, внаслідок чого позов підлягає лише частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 217 грн. 14 коп. (2000 грн. 00 коп. х 2102 грн. 00 коп. : 19 360 грн. 91 коп.)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-82,141,258,259,263-265,273 ЦПК України, ст. ст. 980,979,1166,1167,1187,1188 ЦК України, ст.3, 5, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» до ОСОБА_1 , про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди- задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр.. Металургів, б.105, код ЄДРПОУ 37807226) матеріальну шкоду у розмірі франшизи 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ліга» (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр.. Металургів, б.105, ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 217 грн. 14 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.