1Справа № 335/1333/20 2/335/144/2021

24 червня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участі секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
14 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі вказаним позовом до ОСОБА_2 . У позові просила суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1000 EUR, щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування цих вимог зазначає, що 02 вересня 2015 року між нею та громадянином Італійської республіки, ОСОБА_2 , укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного юстиції у м. Києві, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 02 вересня 2015 року. За час шлюбу, з Відповідачем народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з реєстру актів про народження № 53 частина 1 серія А 2017 рік. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному утриманні. З моменту повернення до України Відповідач жодного разу не поцікавився на які кошти ми проживаю разом з дитиною, жодного разу не перерахував та не передав кошти та будь-які предмети необхідні для життя дитини. Відповідач також не купляв ніяких речей для утримання сина ОСОБА_4 . Добровільно дане питання вирішувати Відповідач не бажає, тому виникла необхідність стягувати аліменти в судовому порядку.
26.03.2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя постановив ухвалу згідно якої доручив компетентному суду Республіки вручити відповідачеві ОСОБА_2 , копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Повідомити ОСОБА_2 про дати судового засідання. Допитати відповідача ОСОБА_2 , по суті позовних вимог. Провадження у цивільній справі № 335/1333/20 провадження № 2/335/1106/2020) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги або явки відповідача у судове засідання для розгляду справи по суті, залежно від події, яка станеться раніше.
07.12.2020 року від компетентного суду Республіки Італія до суду надійшли документи за результатами виконання доручення про вручення судових документів, у зв`язку із чим ухвалою суду від 09.12.2020 року відновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.
24.06.2021 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно до якої позивач не змінюючи підставу позову, остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Позивач в судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує та просить розглянути справу у її відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, в установленому законом порядку, але до суду відповідач не з`явився без повідомлення причин, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, також як і не надходило відзиву на позовну заяву. Судом також повідомлявся представник відповідача ОСОБА_8 , який в судові засідання по даній справі також не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв.
З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала в поданій нею до суду письмовій заяві.
Суд, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Між тими ж сторонами ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили (справа № 335/8156/19)
Із судового рішення від 21.04.2021 року встановлено, що у липні 2020 року Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області звернулося до суду з позовом, який було подано в інтересах ОСОБА_5 (далі позивач) до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Італійської Республіки.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано незаконним утримування ОСОБА_1 на території України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вивезеної з Італійської Республіки.Зобов`язано ОСОБА_1 повернути малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до місця постійного проживання в Італійській Республіці за адресою: АДРЕСА_1 район ОСОБА_9 .У разі невиконання ОСОБА_1 рішення про повернення дитини в державу постійного проживання в добровільному порядку - зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , передати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання - Італійської Республіки.Покладено витрати, пов`язані з поверненням дитини до Італійської Республіки на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21.04.2021 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2020 року скасовано та прийнято постанову наступного змісту. У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Італійської Республіки відмовити. Стягнуто з ОСОБА_5 до ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1260 грн.

Вказаним судовим рішенням встановлені обставини, які в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, у тому числі, що 02.09.2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб у м. Києві в Україні, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу видане відділом реєстрації актів громадянського стану Муніципалітету Неаполя із перекладом на українську мову.

Рішенням Суду Неаполя Італійської Республіки № 18/2020 від 01.02.2020 року, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 розірвано, малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довірено проживання виключно батькові (з негайним поверненням до ОСОБА_11 ), стягнуто з ОСОБА_12 на користь позивача щомісячні аліменти на утримання дитини.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Неаполі Італійської Республіки, що підтверджується копією короткого витягу з Книги реєстрації актів про народження з викладом загальних відомостей за 2017 рік, актовий запис № 53, том 1, роз. А, п G із перекладом на українську мову.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має Італійське громадянство та з моменту народження та до виїзду в Україну постійно проживав в Італійській Республіці за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про наявність італійського громадянства, виданої Департаментом демографічних послуг Муніципалітету Неаполя із перекладом на українську мову.

Вказаним рішенням також встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 має зареєстроване постійне місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_2 .

23.10.2018 року, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виїхала до України.

На даний час ОСОБА_1 з дитиною зареєстровані та проживають в Україні за адресою: АДРЕСА_2 , і потребує матеріальної допомоги з боку батька на утримання дитини, що не спростовано станом на час розгляду даного позову про стягнення аліментів відповідачем.

Частиною 1 ст. 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлений Законом України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23 червня 2005 року (далі Закон № 2709-IV)

Згідно з підпунктом 2 п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2709-IV іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в тому, що хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідач не є громадянином Україна та не проживає на її території.

Отже, у даній справі наявний іноземний елемент.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 2709-IV, він застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 76 Закону № 2709-IV, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо у справі про сплату аліментів позивач має місце проживання в Україні.

Відповідно до частини 1 ст. 4 Закону № 2709-IV, право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до частини 1 ст. 66 Закону № 2709-IV права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Як уже зазначалось судом вище, і мати (позивач) і дитина на постійній основі проживають в Україні, а тому право цієї країни має тісний зв`язок з правовідносинами щодо утримання дитини.

Відповідно до пунктів 2, 4 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до частини 2 ст. 51 Конституції України та частини 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Однак такої домовленості між позивачем та відповідачем не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду та стягувати з останнього аліменти на утримання дитини.

Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров`я, стану здоров`я дитини, відсутності перешкод у сторін надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує такої допомоги, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 1/4 частина на утримання сина, який наразі перебуває на утриманні матері і проживає разом із позивачем, і саме такий розмір буде достатнім для утримання дитини і відповідач в змозі його виплачувати, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує також ті обставини, що сторони не позбавлені можливості врегулювання оплати аліментів в добровільному порядку за взаємною згодою з урахуванням інтересів дітей.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду може бути зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 14.02.2020 року, а тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин, враховуючи приписи статті 182 СК України, керуючись принципом диспозитивності, зважаючи на фінансові потреби дитини, матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в обраний позивачем спосіб - шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 14.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі вищезазначеного позову до суду.

Керуючись статтями 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265,280-289, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14.02.2020 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене та підписане суддею 24.06.2021 року.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

-відповідач: ОСОБА_2 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин Республіки Італія (адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя Ю.В. Апаллонова