Справа №201/9190/20
Провадження № 2/201/710/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом М(Т)СБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою (а.с. № 3-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 38).

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 25.02.2018р. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» н/з НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам нанесені механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2018р. у справі №203/1126/18 водія ОСОБА_1 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 не була застрахована жодним чинним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відсутні відомості, що ОСОБА_1 підпадає під норму п.13.1. ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що звільняло б відповідача від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 , як власнику автомобіля «ВАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 , завдано майнову шкоду, яка повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди або відповідальною особою. 21.03.2018р. із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ звернувся ОСОБА_3 , як власник пошкодженого автомобіля «ВАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 .

Згідно висновку про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ № 018/18 від 20.03.2018р., вартість відновлювального ремонту складає 18 415грн.37коп. з ПДВ, вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає - 14 593грн. 20 коп. з ПДВ. 24.05.2018р. МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 13 287грн.99коп., яка була перерахована ОСОБА_3 11.06.2018р. Крім того, МТСБУ сплатило СОС «Сервіс Україна» за збір документів та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля 742 грн. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ отримало право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у зв`язку із ДТП, що відбулася з вини ОСОБА_1 , загальна сума яких складає 14 029грн.99коп., які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати в розмірі 2 102 грн.

21.01.2021р. від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав з тих підстав, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2018р. у справі №203/1126/18 водія ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ПДР, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 21124», р/н НОМЕР_2 , тоді як виплата постраждалим особам проводилася відносно зовсім іншого ТЗ - автомобіля марки «ВАЗ 21124». Таким чином, вважав, що відсутня вина та факт завдання шкоди відповідачем транспортному засобу - автомобілю марки «ВАЗ 21124», р/н НОМЕР_2 , а тому і відсутні підстави для стягнення витрат пов`язаних з регламентною виплатою. Додатково вважав, що позивачем невірно у позові застосовані положення ст. 1191 ЦК України до правовідносин у даній справі, оскільки повинно бути застосовано не регрес, а суброгація (а.с. № 51-54).

Позивач в судове засідання 10.02.2021р. не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення (а.с. № 50).

В матеріалах справи наявна заява представника позивача - Карпової Г.О. (діє на підставі довіреності від 28.12.2020р. - а.с. №57), яка надійшла на е/пошту суду 10.02.2021р., в якій представник позивача просила розгляд справи проводити без участі позивача, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити (а.с. №56).

Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання 10.02.2021р. не з`явився, про дату та час слухання був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка представника відповідача - адвоката Кощеєва В.М. (а.с. № 46).

В наданій суду 10.02.2021р. заяві представник відповідача - адвокат Кощеєв В.М. (діє на підставі ордеру від 02.12.2020р. - а.с. № ) задля забезпечення рівності прав сторін у справі (оскільки представник позивача заявою ввід 10.02.2021р. просила суду розглядати справу за її відсутності) просив справу розглядати також і за його відсутності, зауважував на тому, що позовні вимоги не визнає (а.с.№ № 61).

З урахуванням заяв представників сторін у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу 10.02.2021р. за відсутності сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позову, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.02.2018р. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» н/з НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі» здійснив рух прямо та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам нанесені механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2018р. у справі №203/1126/18 водія ОСОБА_1 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. №6).

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, в результаті даної ДТП, з вини водія ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 (власником якого є ОСОБА_3 - а.с. № 13зв.) та цивільно-правова відповідальність якого була забезпечена договором ОСЦПВВНТЗ (страховим полісом) серія АМ2105734, страховик ПрАТ «СК «Юнівес», з терміном дії з 30.12.2017р. по 29.12.2018р. (а.с. № 14).

Суд, критично оцінює заперечення відповідача, які він виклав у відзиві на позов, стосовно того, що відсутня вина та факт завдання шкоди відповідачем саме транспортному засобу марки «ВАЗ 21124», р/н НОМЕР_2 , оскільки в постанові Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2018р. у справі №203/1126/18 зазначено марку пошкодженого ТЗ - «ЗАЗ 21124», р/н НОМЕР_2 , оскільки суд вважає це технічною опискою по тексту постанови суду.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.02.2018р., було пошкоджений саме автомобіль марки «ВАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 . Вищезазначене підтверджується єдністю реєстраційного номеру, моделі пошкодженого автомобіля. Крім того, обставини встановлені рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2018р. повністю співпадають з обставинами, які викладені в повідомленні та довідці про дорожньо-транспортну пригоду (від 27.02.2018р. та 25.02.2018р. (відповідно)), місце скоєння ДТП, дату та час скоєння, даними про власників, які також викладені в заяві ОСОБА_3 на адресу МТСБУ про регламентну виплату від 20.03.2018р. (а.с. № 7-9), довідці та наказі по МТСБУ від 25.05.2018р. та 11.06.2018р. (відповідно) - а.с. № 28,29), а тому не можна стверджувати, що відповідач завдав шкоди іншому транспортному засобу, ніж за яким позивач здійснив виплату та пред`явив позов.

Суд зазначає, що докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Приймаючи до уваги саме ці положення ст. 89 ЦПК України, суд не може зробити висновок, що внаслідок ДТП 25.02.2018р. зазнав пошкодження саме «ЗАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 , а отже заперечення відповідача в цій частині його відзиву розцінює як спосіб уникнути цивільно-правової відповідальності.

Стосовно заперечень відповідача в тій частині, що позивачем при подачі позову невірно застосовані положення ст. 1191 ЦК України до правовідносин у даній справі, оскільки повинно бути застосовано не регрес, а суброгацію, суд зазначає наступне.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 25.02.2018р. відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору ОСЦПВВНТЗ (а.с.№15).

Згідно висновку по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №018/18 від 20.03.2018р., вартість відновлювального ремонту складає 18 415грн.37коп. з ПДВ, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає - 14 593грн. 20 коп. ПДВ (а.с. №18-27).

Крім того, МТСБУ для забезпечення необхідних дій для урегулювання страхового випадку залучило ТОВ «СОС Сервіс Україна» (а.с. №16), за послуги яких було сплачено 742 грн., що підтверджується платіжним дорученням №908931 (а.с. № 30).

Завдана шкода особисто винуватцем ДТП потерпілому відшкодована не була. У зв`язку з чим власник пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою від 20.03.2018р., яка зареєстрована МТСБУ за вх.10012 (а.с. №9).

У зв`язку з настанням події, передбаченої ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ №5556 від 11.06.2018р. - а.с. №28-зв. сторінка) про відшкодування шкоди та виплачено власнику автомобіля марки «ВАЗ 21124» н/з НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 13 287 грн. 99 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 909006 від 11.06.2018р. (а.с. №29).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок №018/18 від 20.03.2018р. по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу.

Також суд звертає увагу і на те, що цей висновок №018/18 від 20.03.2018р. складено саме відносно транспортного засобу «ВАЗ 21124», н/з НОМЕР_2 .

Згідно ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Відповідно п.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату в розмірі 13 287грн.99коп. власнику пошкодженого автомобіля - ОСОБА_3 .

Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 13 287грн.99коп., а також послуг ТОВ «СОС Сервіс Україна» за збір документів та огляд пошкодженого автомобіля у розмірі 742 грн., а загалом 14 029грн. 99коп.

Як зазначено в правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р.: «Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати саме регресний позов до власника транспортного засобу,який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 13 287грн.99коп., а також послуг експерта у розмірі 742 грн., перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мав би до відповідача ОСОБА_1 .

У відзиві на позов, на підтвердження своєї позиції, відповідач посилається на постанову Верховного Суду у справі № 910/2351/17 від 29.01.2018р. та № 910/3165/17 від 05.04.2018р., втім ця судова практика відповідачем наведена невірно, оскільки у нашій справі йдеться мова не про право вимоги, яке перейшло б від страхувальника (вигодонабувача) до страховика та набуло б ознак суброгації, а про правовідносини, які виникли між відповідачем та МТСБУ, про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою, яке регулюється не тільки нормами ЦК України, а і нормами спеціального закону, а саме Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В нашому випадку виплату власнику пошкодженого автомобіля здійснювало саме МТСБУ, оскільки, як зазначалось вище ОСОБА_1 станом на 25.02.2018р. не мав чинного договору ОСЦПВВНТЗ (а.с. № 15).

З цих підстав, суд критично оцінює заперечення відповідача, в частині невірного застосування позивачем положення ст. 1191 ЦК України до правовідносин у даній справі, оскільки відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, в розмірі понесених витрат.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. (сплачено за ставками судового збору станом на 2020р.), що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 35, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, правовою позицією, висловленою ВСУ у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р., ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.4.ч.6 ст. 82, ст.ст. 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму понесених витрат в розмірі 14 029 грн.99коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.