Справа № 438/791/17
Провадження № 2-з/438/5/2021
У Х В А Л А

Іменем України

"24" червня 2021 р. Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Слиша А.Т.,

за участю: секретаря судового засідання Наминанік О.С.,

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Вілінської Г.М. про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_1 адвоката Вілінської Г.М. звернулась до суду з заявою про забезпечення позовушляхом накладення арешту на: квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки Volkswagen Т4, державний номер НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_2 , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м. Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу площею 0,0032 га кадастровий номер :02:006:0066, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може не лише істотно ускладнити, а взагалі унеможливити виконання рішення суду у дані справі.

Посилається на те, що позивачем ОСОБА_1 подано до Бориславського міського суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту та бюджету, ведення спільного господарства, існування спільних прав та обов`язків, визнання майна спільною сумісною власністю, та розподіл спільного майна жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою. Відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Єдиним спадкоємцем за законом є його рідна сестра ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину та оформила її. Дізнавшись, що позивачем ОСОБА_1 подано позов: про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту та бюджету, ведення спільного господарства, існування спільних прав та обов`язків, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як чоловіком та жінкою без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року.

Про визнання придбаного за час проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки без шлюбу в період часу з травня 2007 року по травень 2015 року, майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , автомобіля марки Фольксваген Т4, д.н. НОМЕР_3 , гаражу № НОМЕР_2 , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м. Бориславі Львівської області та земельної ділянки в гаражному товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер :02:006:0066 - об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Про визнання за ОСОБА_1 права власності на: Ѕ ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 53,1 кв.м.; ідеальну частину автомобіля марки Фольксваген Т4, д.н. НОМЕР_3 ; Ѕ ідеальну частину гаражу № НОМЕР_2 , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м. Бориславі Львівської області, загальною площею 27,0 кв.м.; Ѕ ідеальну частину земельну ділянку для обслуговування гаражу, площею 0,0032 га, кадастровий номер :02:006:0066, що розташована в гаражному товаристві «Фанта» по АДРЕСА_2 , намагаючись уникнути цивільно - правової відповідальності, як правонаступник померлого відповідача ОСОБА_2 , його рідна сестра ОСОБА_3 в даний час вчиняє дії по відчуженню всього належного відповідачу ОСОБА_2 на праві власності майна, зокрема розмістила на сайті оголошень https://ua.m2bomber.com/obj оголошення про продаж спірної двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , зазначивши в оголошенні свій контактний номер телефону, а з сусідкою ОСОБА_4 , що проживає у кв. АДРЕСА_3 домовилася про продаж спірного гаражу та земельної ділянки.

У зв`язку з цим вважаю, що є всі підстави просити суд вжити такі заходи для забезпечення мого позову, а саме: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки Фольксваген Т4, д.н. НОМЕР_3 , гараж № НОМЕР_2 , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м. Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу, площею 0,0032га, кадастровий номер :02:006:0066, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може не лише істотно ускладнити, а взагалі унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Територіальна юрисдикція (підсудність) справ визначена параграфом 3 глави 2 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, з урахуванням приведеного аналізу та вимог ч.1ст. 30, п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява підлягає розгляду Бориславським міським судом Львівської області.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові №752/6255/18 від 21 листопада 2018 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням цього, предмету спору сторін та обсяг майна, яке є предметом розподілу, суд приходить до висновку про задоволення заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки Volkswagen Т4, державний номер НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_2 , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м. Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу площею 0,0032 га кадастровий номер :02:006:0066.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Ухвала суду щодо накладення арешту на майно за своєю суттю є обмеженням, встановленим для відповідача, вільно розпоряджатися нерухомим майном.

Виходячи з цього, суд вважає, що накладення арешту на спірне майно та майнові права, відповідає елементам співмірності, як того вимагає ч. 3 ст. 150 ЦПК України та вище приведена постанова Пленуму Верховного Суду України, а також меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в інших частинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на: на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки Volkswagen Т4, державний номер НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_2 , що розташований в гаражному товаристві «Фанта» по вул. Шкільна в м. Бориславі Львівської області та земельну ділянку в гаражному товаристві «Фанта» для обслуговування гаражу площею 0,0032 га кадастровий номер :02:006:0066.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Головуючий суддя А.Т. Слиш