Єдиний унікальний номер: 378/344/21
Провадження № 2/378/162/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання державного акту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (смт. Ставище, вул. Цимбала Сергія, 35/1) з посиланням на те, що рішенням 7 сесії 22 скликання Сніжківської сільської ради від 19.03.1996 року передані безкоштовно у приватну власність громадянам земельні ділянки на території села Сніжки Ставищенського району Київської області, в тому числі ОСОБА_2 , яка проживала по АДРЕСА_2 в даному селі, земельні ділянки загальною площею 0,50 га, з яких для обслуговування будинку - 0,17 га, для ведення підсобного господарства 0,33 га.

Рішенням №127 від 2001 року виконавчого комітету вказаної сільської ради відповідно до рішення 2 сесії 23 скликання від 28.05.1998 року про делегування повноважень виконавчому комітету, затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності громадянам села Сніжки. В зв`язку з проведеною інвентаризацією земельних ділянок та уточненням їх площ внесено зміни у відповідні рішення Сніжківської сільської ради про приватизацію земельних ділянок. Згідно «Списку громадян села Сніжки, яким передані земельні ділянки у приватну власність», ОСОБА_2 (№38) передано земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_2 загальною площею 0,434 га, тобто по фактичному користуванню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 ..

29.03.2002 на ім`я спадкодавиці ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю на бланку серії ІІ-КВ №068433 на земельну ділянку загальною площею 0,434 га цільове призначення: для обслуговування житлового будинку - 0,163 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,271 га, розташовані в селі Сніжки, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №000023.

В подальшому інформація про вказані земельні ділянки з початком функціонування Державного земельного кадастру була перенесена з Державного реєстру земель, та земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери :01:002:0503, :01:002:0504 відповідно.

Спадкоємцем за заповітом, посвідченим 06.10.1992 Сніжківською сільською радою за реєстром №31, що спадщину прийняв, є він (позивач) її онук.

На його (позивача) заяву 23 квітня 2021 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила у видачі йому свідоцтва про право на спадщину через видачу державного акта на право приватної власності на землю після смерті спадкодавиці, у зв`язку з чим він вважає, що визнання недійсним державного акта є необхідним та достатнім способом захисту його права, що надасть можливість завершити приватизацію земельних ділянок.

Позивач просить суд визнати вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю на бланку серії ІІ-КВ №068, виданий 29 березня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 на дві вищевказані земельні ділянки, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №000023, недійсним.

В судове засідання позивач не прибув, відповідно до позовної заяви (а.с. 2-5) та клопотання (а.с. 25) справу просить розглядати у його відсутність, судові витрати бере на себе.

В судове засідання представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, з зазначенням, що позовні вимоги визнає (а.с. 33).

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем, та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданим 23.01.2002 року (а.с. 12).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Сніжківською сільською радою 06.10.1992 року за реєстраційним номером 31, яким все спадкове майно заповіла ОСОБА_1 . Відповідно до матеріалів спадкової справи та поданої заяви спадщину після смерті останньої за вказаним заповітом прийняв її онук позивач ОСОБА_1 , який 31.07.2018 за реєстраційним № 663 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку пай в КСП «Зоря» (а. с. 16). Вказані обставини підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а. с. 16, 17).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на ім`я спадкодавиці 29.03.2002 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю на бланку серія ІІ-КВ № 068433 на земельну ділянку загальною площею 0,434, з яких для обслуговування житлового будинку - 0,163 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,271 га, розташовані в селі Сніжки, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 000023, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 13).

На заяву позивача державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. 23 квітня 2021 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила йому у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку через видачу державного акта на право приватної власності на землю після смерті спадкодавиці.

Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в роз`ясненні від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 (п. 3.5), у разі коли спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак не встиг її завершити, то спадкоємці мають право звернутися до суду з позовом про визнання за ними права на завершення приватизації земельної ділянки.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи із змісту ст. 25 ЦК України, розділу 3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43, що була чинною на момент видачі державного акта, для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку та здійснення його державної реєстрації власник або належним чином уповноважена ним особа повинна пред`явити оператору (реєстратору) документ, що посвідчує особу (та її повноваження - у разі наявності).

Суд вважає, що видача та державна реєстрація вищевказаного державного акту здійснена з порушеннями ст. 25 ЦК України, згідно з якими правоздатність, тобто здатність громадянина мати цивільні (майнові та особисті немайнові) права і обов`язки, виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 як власнику права на земельну частку (пай) за її життя виділено земельну ділянку не було, а державний акт фактично був виданий на ім`я останньої вже після її смерті, - цей державний акт слід визнати недійсним.

Керуючись ст. 125 ЗК України, ст. 16, ст. 25, ч. 1 ст. 1225, 1218, 1268 ЦК України ЦК України, розділу 3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43, ст. ст. 2, 4, 12, 81, 141, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ІІ-КВ №068433, виданий 29 березня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,434 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку 0,163 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,271 га, розташовану по АДРЕСА_2 , який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №000023.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його підписання суддею.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н. М. Марущак