Провадження № 2/359/1519/2021
Справа № 359/8362/17
УХВАЛА

25 червня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Шляхетко Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самовільного будівництва, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В січні 2021 року з Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду на новий розгляд надійшла вищевказана справа у зв`язку із скасуванням рішення Бориспільського міськрайонного суду від 27 червня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 подала клопотання про закриття провадження в цивільній справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; відсутній предмет спору; набрало законної сили рішення ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

ОСОБА_4 та його представник адвокат Глущенко З.В. підтримали клопотання, просили його задовольнити. ОСОБА_1 та її представники адвокати Стужук А.О., Вовк Н.Р. заперечують проти вжиття цього процесуального заходу.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В той же час, справа виникла з правовідносин, що регулюють права власника на майно та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном. Сторонами по справі є фізичні особи. Тому підстав вважати, що позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути предметом розгляду справи в порядку цивільного судочинства, а ОСОБА_1 , будучи власником майна, не є належним позивачем у справі, немає.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 4 вересня 2019 року у справі №757/60690/18-ц, вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Позови вважаються тотожними тоді, коли в них збігаються сторони, предмет і підстави. Нетотожність одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованої особи за захистом порушеного права.

Встановлено, що Окружним адміністративним судом м.Києва розглядалася адміністративна справа №640/1347/19 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_4 про знесення об`єкта самочинного будівництва, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0512 з компенсацією витрат за рахунок громадянина ОСОБА_4 . Рішенням від 07.04.2020, яке набрало законної сили 21.09.2020, у задоволенні позову було відмовлено.

В той же час, в межах цивільної справи № 359/8362/17 розглядається спір між ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самовільного будівництва, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії, а тому ці позови не є тотожними у розумінні п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

З огляду на це суд вважає, що відсутні усі наведені підстави для закриття провадження у цивільній справі. Тому у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 про вжиття вказаного процесуального заходу належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.258, ч.4-ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 про закриття провадження у цивільній справі відмовити.

Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя О.Ю. Семенюта