_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/204/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2021 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить: встановити факт якій має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , по лінії матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат - ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина на майно. З метою отримання належної частки спадкового майна, заявник звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. Однак, приватним нотаріусом було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_4 йому необхідно встановити родинні відносини, оскільки в свідоцтві про народження матері заявника ОСОБА_5 її ім`я записано « ОСОБА_7 », а в свідоцтві про її смерть « ОСОБА_8 ».

Ухвалою судді від 30.04.2021 року було відкрито провадження у справі.

Одночасно з подачею заяви, заявник звернувся до суду з клопотанням, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. ( АДРЕСА_1 ) належним чином завірену копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року клопотання заявника було задоволено.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 8211 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на майно померлого ОСОБА_4 та заведено спадкову справу № 66/2020.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи № 66/2020, що протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. крім заявника, 08 вересня 2020 року звернулась ОСОБА_3 .

Заявник, ОСОБА_1 , звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, вказував на те, що він являється двоюрідним братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Проте, приватний нотаріус Двоєнкіна Т.О. аналізуючи документи, які подані заявником для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з`ясувала, що у нього відсутні документи, які є доказом, родинних відносин з ОСОБА_4 , про що було повідомлено заявника інформаційним листом від 17.11.2020 року за вих. № 378/02-14.

Факт того що, ОСОБА_1 є двоюрідним братом померлого у серпні 2020 року ОСОБА_4 підтверджується наступними документами.

Мати заявника народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується посвідкою про народження серії НОМЕР_3 , де мати заявника зазначена як (російською мовою) « ОСОБА_9 » та батьками зазначено (російською мовою) « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 ».

30 вересня 1959 року було зареєстровано шлюб між (російською мовою) « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_9 », яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_13 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 , де батьками зазначено (російською мовою) « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_14 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_5 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 12291.

Рідний брат матері заявника - ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить посвідкою про народження № 67, його батьками зазначено (російською мовою) « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 ».

Померлий ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , де його батьками зазначено (російською мовою) « ОСОБА_16 » та « ОСОБА_17 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним вимоги заяви в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про задоволення заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 12, 81, 263- 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт якій має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , по лінії матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.