КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/637/20
Провадження № 2/488/294/21
03.06.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Кривопішиній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Сіті Фінанс, приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
28.02.2020 р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мацко Володимир Володимирович звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Сіті Фінанс та приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5403 від 08.11.2019 року, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК Сіті Фінанс заборгованості в розмірі 25 817,87 грн.
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 31.01.2020 р. йому стало відомо, що з його заробітної плати було утримано 2313,17 грн. на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 06.12.2019 р. за ВП № 607202238.
За результатами отриманої відповіді на адвокатський запит йому стало відомо, що приватним виконавцем Клітченко О.А. 26.11.2019 р. було відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 5403, виданого 08.11.2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення на користь ТОВ ФК Сіті Фінанс заборгованості в розмірі 25 817,87 грн.
Вважав, що виконавчий напис № 5403 від 08.11.2019 р. про стягнення з нього заборгованості в розмірі 25 817,87 грн. підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 р., на підставі якої був вчинений виконавчий напис, станом на дату вчинення виконавчого напису в частині можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитних договорах була визнана незаконною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р.
Також посилався на те, що вказаний виконавчий напис був вчинений поза межами трирічного строку позовної давності.
З огляду на зазначені порушення позивач був вимушений звернутися до суду.
На підставі зазначеного позивач звернувся до суду з даним позовом.
Одночасно з позовною заявою, позивач надав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 5403 від 08.11.2019 р. в межах виконавчого провадження ВП №60720238, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. Мотивував заяву тим, що невжиття судом заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у даній справі.
Ухвалою суду від 02.03.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням ВП № 60720238, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни та відкритого відповідно до виконавчого напису № 5403 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича, виданого 08.11.2019 року.
В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку, встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мацко В.В. надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач - ТОВ ФК Сіті Фінанс був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень проти задоволення позову до суду не надав.
Відповідач - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином однак, заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень проти задоволення позову до суду не надав, причини його неявки суду не відомі.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Під час розгляду справи встановлено, що 08.11.2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. виданий виконавчий напис № 5403 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія Сіті Фінанс заборгованості в розмірі 25 317,87 грн. та 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а всього 25 817,87 грн. На виконання зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною 26.11.2019р. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 60720238.
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України Про нотаріат від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Отже, статтею 87 Закону України Про нотаріат визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 цього Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
За змістом п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Згідно з п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Пунктом 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
У відповідності з п. 3.2 та п. 3.5 вказаного Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому вказаною постановою.
Пунктом 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №2 роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.
З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року в справі №6-158цс15 дійшов висновку, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Під час судового розгляду відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правовідносин між ТОВ Фінансовою компанією Сіті Фінанс та ОСОБА_1 .
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
А тому, суд позбавлений можливості достеменно пересвідчитись в тому, що право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, існувало на момент звернення, а також в існуванні безспірної заборгованості боржника перед стягувачем на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.
Пунктом 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Наведене свідчить, що з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки.
Посилання представника позивача на те, що нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яка постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. була визнана незаконною та нечинною, суд не бере до уваги, оскільки у виконавчому написі № 5403 від 08.11.2019 р., що оспорюється ОСОБА_1 , приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не посилається на вказаний представником позивача нормативно-правовий акт, а зазначає, що названий виконавчий напис вчиняється ним на підставі статей 87-91 Закону України Про нотаріат та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.
Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підставі викладеного, суд вважає, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, відсотків, порядку нарахування відсотків та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника ОСОБА_1 про суму заборгованості, в зв`язку з чим останній був позбавлений об`єктивної можливості вказати свої заперечення щодо суми нарахованого боргу, яку він не визнає.
За такого, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 274-275, 279 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Сіті Фінанс, приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Сторони по справі:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Суддя Я. А. Чернявська