Провадження № 2/369/776/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22.06.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в жовтні 2019 року звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 мотивує наступним.

13 грудня 2018 року близько 09 год. 15 хв. на автодорозі між с. Стоянка та м. Ірпінь відбулась ДТП за участю автомобіля «Audi А6» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/524/19 від 04.02.2019 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Київського апеляційного суду у справі № 369/524/19 від 03.06.2019 року апеляційну скаргу Відповідача було залишено без задоволення, а Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/524/19 від 04.02.2019 р. залишено без змін.

Із вказаної Постанови вбачається, що 13 грудня 2018 року близько 09 год. 15 хв. на автодорозі між с. Стоянка та м. Ірпінь водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Audi А6» н.з. НОМЕР_1 , під час вибору безпечної швидкості руху, водій не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух, не впорався з керуванням та результаті заносу здійснив виїзд на полосу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_2 . під керуванням водія ОСОБА_5 , і рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вказаної пригоди два транспортні засо отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_5 та його пасажир ОСОБА_4 отримати тілесні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з Полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з Полісом АК9851293 розмір франшизи становить 0,00 гривень.

Таким чином, ліміт відповідальності Страховика» за шкоду, завдана майну Позивача, в межах Полісу АК9851293 становить 100 000.00 гривень.

ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" виплатила страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду завдану автомобілю «Toyota Camri» н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП від 13 грудня 2018 року, в розмірі 100 000,00 грн.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна Позивачу у зв`язку із пошкодженням автомобіля ««Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 , Позивач звернулась до СОД ФОП ОСОБА_6 та було укладено договір про проведення оцінки № 59/02-19 від 08.01.2019 року.

Вимушені витрати Позивача на проведення оцінки та складання Звіту про оцінку склали 2 500,00 грн., що підтверджується квитанцією від 06.03.2019 р. та мають бут відшкодовані Відповідачем

На виконання договору СОД ФОП ОСОБА_6 06 березня 2019 р. було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 59/02-19, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту 605 789.46 грн., а ринкова вартість ТЗ 421 645.20 грн.

Позивачу, як власнику автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_5 повинно бути відшкодовано 265 851,81 грн. (двісті шістдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня 81 коп.), що відповідає різниці між вартістю ТЗ до ДТП - 421 645,20 грн., і вартістю ТЗ після ДТП - 155 793,39 грн. відповідно до зазначених вище звітів.

За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу (ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичне або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вина ОСОБА_2 , у завдані збитків (майнової шкоди) Позивачу встановлена маючою преюдиційне значення Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/524/19 від 04.02.2019 р..

Враховуючи результати Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 59/02-19 та Аварійного сертифікату розрахунку,/ визначення заподіяної шкоди № 205/03/19, та у зв`язку з виплатою страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА", Позивач вважає, що витрати яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу та витрати, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права, що підлягають стягненню з Відповідача становлять 168 351.81 грн.. що дорівнюють різниці між ринковою вартістю автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 до ДТП (421645,20 грн.), ринковою вартістю автомобіля автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 з урахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП від 13 грудня 2018 року, після ДТП (155 793,39 грн.) та страховим відшкодування за шкоду завдану автомобілю автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 згідно з полісом АК9851293 (100 000,00 грн.), а також додаючи вартість проведення оцінки (2 500,00 грн).

Тобто, невідшкодованою частиною матеріального збитку є 165 851,81 грн. ( 421645,20 - 155 793,39 - 100 000,00), а також вимушені витрати на проведення оцінки 2 500,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Додатково, Позивач наполягає на стягнені з Відповідача 25 000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди та витрати на проведення лікування, враховуючи наступне.

Згідно з частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку

3 протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

В результаті протиправних дій Відповідача, а саме скоєння ним ДТП 13 грудня 2018 року Позивач, як пасажир автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 зазнала ушкодження здоров`я, а саме лікарем Травмпункту Ірпінської ЦМЛ в день ДТП після огляду було встановлено закриту черепно-мозкову травму та гостру сенсоневральну приглуховатість (що підтверджується довідкою №13987), а у родича Позивача, водія автомобілю «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_5 було діагностовано забій грудної клітини ліворуч та пошкодження зв`язок (що підтверджується довідкою №13986).

18.12.2018 року Позивач зі скаргами на біль звернулась до універсальної клініки ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій Позивачу було надано консультативний висновок оториноларинголога та сплачено 484,00 грн. ( чек №249406) за консультацію та 535,64 грн. за фармакотерапевтичні послуги та вироби медичного призначення (чек №249438). Вказані витрати підлягають відшкодуванню з боку Відповідача, як з завдача шкоди.

Тобто в зв`язку з вищенаведеними ушкодженнями здоров`я Позивачу та його сім`ї довелося звертатися до медичних установ для проведення лікувальних маніпуляцій, що призвело до трати часу та власних коштів.

Також був погіршений психічний стан Позивача у зв`язку з порушенням ритму відпочинку та сну, який погіршився у зв`язку з посиленим фізичним болем, нудоті, стресі у зв`язку з чим довелось приймати, окрім відновлюючих препаратів, заспокіючі медичні препарати.

Крім ушкодження здоров`я позивача було спричинення пошкодження майна (навіть знищення) Позивача, що безумовно вплинуло на якість її повсякденно життя, оскільки Позивач через ДТП отримала складності з переміщенням, адже місце роботи у Позивача в Київській області, Макарівському районі, с. Небелиця, що підтверджується довідками з місця роботи, а місце проживання в м. Ірпінь Київської області, що знаходиться один від одного відстані близько 60 км.

Власний ТЗ Позивач не могла використовувати для пересування через отримані пошкодження в ДТП, тому вимушена була звернутися до послуг громадського транспорту фактично щоденно перебувала у дорозі близько 5 годин. В зв`язку з чим у Позивача змінився ритм життя, що в тому числі вплинуло на психічний стан Позивача та постійний стрес. Крім того Позивач була вимушена витрачати час на пошук експертної організації, СТО звертатися за допомогою до юристів і т.д.

Ускладнення психічного стану Позивача також було обумовлено тим, що Позивачу довелось 04.01.2019 року укласти з громадянином України ОСОБА_7 . Договір позики на 200 000,00 грн., оскільки вимушене лікування, тяжкий процес переміщення з роботи на роботу, доведення в суді винуватості саме Відповідача у справі пре адміністративне правопорушення викликали постійні витрати з боку Позивача та створили тяжке майнове становище.

Тому Позивач вважає, що 25 000,00 гривень - це адекватний грошовий еквівалент понесених душевних страждань та втрат немайнового характеру.

Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Також з урахуванням того, що у Позивача виникла необхідність у зверненні за юридичною допомогою для відновлення свого порушеного права, Позивач була вимушена звернутися за правничою допомогою з метою відновлення свого порушеного права та отримання відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

На підставі зазначеного, Позивач 14.08.2019 року уклала договір про надання юридичних послуг. Відповідно до п. 1 даного Договору, предметом Договору є надання правничої допомоги (юридичні послуги) Замовнику з питань, пов`язаних з досудовим та судовим врегулюванням спору, що виник між Замовником та особою, винною у ДТП (відповідальною за завдані збитки), через відмову останньої відшкодувати заподіяну Замовнику матеріальну шкоду, заподіяну в результаті пошкодження а/м «Toyota Camri», д/н НОМЕР_2 , що належить Замовнику на праві приватної власності, внаслідок ДТП. Згідно з п. 3.1.1 даного Договору, Позивач сплатив за послуги надання правничої допомоги 12 000,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Отже, данні витрати підлягають також стягненню з Відповідача.

Крім того, оскільки Відповідачем безпідставно не визнавалась вина у вчиненні ДТП у двох інстанціях під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, Позивачу довелось звернутись за юридичною допомогою та укласти Договір про надання юридичних послуг від 16.01.2019 року та сплатити 11 000,00 грн. за юридичний супровід, з огляду на вказане Відповідачем Позивачу також підлягає компенсація зазначених витрат.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 23, 28, 175 ЦПК України, просить:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 : вартість матеріального збитку у розмірі 165 851,81 грн.; вимушені витати на проведення оцінки у розмірі 2 500,00 грн.; вимушені витрати на лікування у розмірі 1 019,64 грн; вартість моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 23 000,00 грн. Стягнути з Відповідача судовий збір.

Відповідач проти позову заперечує.

Ознайомившись з позовною заявою, вважає її безпідставною та необгрунтованою, оскільки Позивач не надав достатньо вагомі докази, які б в сукупності свідчили б про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступних

Позивач зазначає, що з метою визначення розміру завданої шкоди його автомобілю, звернувся до СОД ФОП ОСОБА_6 , про що було укладено договір про проведення оцінки.

6 березня 2019 року на виконання договору, було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 59/02-19, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту становить 605 789, 46 гри., а ринкова вартість ТЗ - 421 645, 20 гри.

Вважає вищезазначений Звіт № 59/02-19 такий що не відповідає дійсності, складений з численними порушеннями та безпідставним завищенням сум вартості відновлюваного ремонту та ринкової вартості ТЗ, зокрема:

по перше: зазначений Звіт було замовлено та зроблено передчасно та безпідставно Позивачем, адже остання не могла не знати що такого роду оцінка в обов`язковому порядку виконується Страховиком. Позивач не оскаржувала та не заявляла заперечень щодо зробленої оцінки ПРАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» в якій сума вартості ТЗ нижча ніж у Звіті № 59/02-19;

по друге: акт технічного огляду КТЗ було складено без присутності на належного/завчасного повідомлення Відповідача;

по третє: суми нараховані у Звіті № 59/02-19 суттєво завищенні щодо реальних збитків вартості ТЗ;

по четверте: до звіту про вартість матеріального збитку не були додані довідка поліції про пошкодження транспортного засобу, довідка про присутність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, протокол дорожньо-транспортної пригоди, не містить даних про внесення даного звіту в єдину базу звітів ФДМУ.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, наявний висновок оцінювача Звіт № 59/02- 19 від 06.03.2019р. не може слугувати доказом по справі.

Що стосується заявленої вимоги щодо моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди залежить від характеру заподіяних потерпілому фізичних і моральних страждань, а також ступеня вини заподіювана шкоди у випадках, коли вина є підставою відшкодування шкоди. При визначенні розміру компенсації шкоди повинні враховуватися вимоги розумності і справедливості. Характер фізичних і моральних страждань оцінюється з урахуванням фактичних обставин, при яких була заподіяна моральна шкода, та індивідуальних особливостей потерпілого (стаття 23 ЦК України, пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Позивач не надала вагомі докази які б свідчили про її моральні страждання саме в виявленому у позові розмірі, адже, на підтвердження свого пересування в громадському транспорті не надала жодної копії квитків, разом з тим не підтверджено призначення позики яку Позивач отримала від гр. ОСОБА_7 крім того Позивач не зверталася до легалізованих осіб, які надають допомогу у зв`язку з погіршення психологічного стану людини.

Таким чином, враховуючи вищезазначене в даному випадку відсутні в повному обсязі складові підстав для стягнення моральної шкоди в заявленій сумі.

Що стосується заявленої вимоги щодо правової допомоги, то витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 137 ЦПК України, відповідно до положень якої, зокрема, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1); за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги па підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2); для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою поділу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат па правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, я також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування них витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України).

Позивачем не доведено понесені нею витрати на правову допомогу, а саме: відсутній акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, крім того витрати на правову допомогу у справі № 369/524/19 не можуть стосуватися даної справи яка наразі призначена до розгляду.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу Позивачу.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи: Понесені витрати: правова допомоги - 10 000 грн.

Очікуються понести: витрати на правову допомогу за участь у судових засіданнях та складання процесуальних документів по справі, а також за необхідності витрати на проведення експертизи, залучення свідків.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Медведського Д.В. від 05.11.2019 року зазначену справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 08.05.2020 року зазначену справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2021 року закрите підготовче провадження у зазначеній справі.

В судове засідання 07.04.2021 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

13 грудня 2018 року близько 09 год. 15 хв. на автодорозі між с. Стоянка та м. Ірпінь відбулась ДТП за участю автомобіля «Audi А6» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/524/19 від 04.02.2019 р., ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду у справі № 369/524/19 від 03.06.2019 року апеляційну скаргу Відповідача було залишено без задоволення, а Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/524/19 від 04.02.2019 р. залишено без змін.

Із вказаної Постанови вбачається, що 13 грудня 2018 року близько 09 год. 15 хв. на автодорозі між с. Стоянка та м. Ірпінь водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Audi А6» н.з. НОМЕР_1 , під час вибору безпечної швидкості руху, водій не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух, не впорався з керуванням та результаті заносу здійснив виїзд на полосу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_2 . під керуванням водія ОСОБА_5 , і рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вказаної пригоди два транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Належних доказів щодо тяжкості отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкодження, про тимчасову непрацездатність та причинно-наслідковий зв`язок тілесних ушкоджень та їх наслідків з ДТП суду не надано.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з Полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК9851293, за яким розмір франшизи становить 0,00 гривень, ліміт відповідальності Страховика» за шкоду, завдану майну Позивача, становить 100 000.00 гривень.

ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" виплатила Позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду завдану автомобілю «Toyota Camri» н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП від 13 грудня 2018 року, в розмірі 100000,00 грн.

СОД ФОП ОСОБА_6 було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 06 березня 2019 р. № 59/02-19, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту 605 789.46 грн., а ринкова вартість ТЗ 421 645.20 грн.

Витрати Позивача на проведення оцінки та складання Звіту про оцінку склали 2 500,00 грн., що підтверджується квитанцією від 06.03.2019 р. та мають ОСОБА_8 відшкодовані Відповідачем

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та ФДМ України 24.11.2003 року за № 142/5/2092, за умови якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості ТЗ до ДТП.

З врахуванням цього позивачу, як власнику автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_5 належить до відшкодування 265 851,81 грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до ДТП - 421 645,20 грн., і вартістю ТЗ після ДТП - 155 793,39 грн. відповідно до зазначених вище звітів.

Належних доказів, які спростовують достовірність Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 06 березня 2019 р. № 59/02-19, відповідачем в установленому порядку не надано.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 17.03.2021 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Курочкіна Олександра Олександровича про повернення до підготовчого судового засідання по даній цивільній справі відмовлено з огляду на наступне.

16 березня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Курочкіна Олександра Олександровича через канцелярію суду надійшла заява про повернення до підготовчого судового засідання, з метою встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 19 ППК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Судом встановлено, що 08.02.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Беручи до уваги вищенаведені приписи чинного законодавства, суд прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження слід відмовити, оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством України не передбачено процедуру повернення до попередньої стадії цивільного процесу.

За вказаних обставин заподіяна позивачу матеріальна шкода становить 168 351.81 грн.. що дорівнюють різниці між ринковою вартістю автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 до ДТП 421645,20 грн., ринковою вартістю автомобіля «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 з урахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП від 13 грудня 2018 року, після ДТП 155 793,39 грн. та страховим відшкодування за шкоду завдану автомобілю «Toyota Camri», н.з. НОМЕР_4 згідно з полісом АК9851293 100 000,00 грн., а також додаючи вартість проведення оцінки 2 500,00 грн. (421645,20 - 155 793,39 - 100 000,00 + 2 500,00).

За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу (ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичне або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою

За приписами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.2 ст.22 Цивільного кодексу (ЦК) України збитками, зокрема, є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, як особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

З довідки ТОВ «Артіль № 1» від 20 грудня 2018 року № 73/12-18 вбачається, що ОСОБА_4 мала приступити до роботи 17.12.2019 року, а позов надійшов до суду 08.10.2019 року. Жодних доказів про користування конкретним громадським транспортом для поїздки позивачем на місце роботи суду не надано.

Причинно-наслідкового зв`язку отримання Позивачем позики від гр. ОСОБА_7 із її моральним станом не вбачається.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" з послідуючими змінами: "... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується".

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди не підтверджені належними доказами, суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В позовній заяві зазначено, що за надання правничої допомоги в даній справі позивач сплатила на підставі договору про надання юридичних послуг від 14.08.2019 року, укладеного нею з ТОВ «Клевер Експерт» сплатила 12 000 грн, що підтверджується квитанцією ТОВ «Клевер Експерт» від 14.08.2019 року. Представництво к справі на підставі довіреності здійснювала від 29 липня 2019 року фізична особа ОСОБА_1 . Належних доказів про здійснення саме ТОВ «Клевер Експерт» правничої допомоги у даній справі суду не надано. Крім того в п. 1.1. договору про надання юридичних послуг від 14.08.2019 року зазначено, що ці послуги стосуються питань з досудовим та судовим вирішенням спору, що виник (може виникнути) між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а також між позивачем та особою винною у ДТП. Орієнтованого розрахунку із значенням конкретних робіт та їх часу, виконаних по досудовиму та судовому вирішенню спору між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а також між позивачем та особою винною у ДТП - відповідачем, суду не надано. Не надано також актів виконаних робіт.

В позовній заяві також зазначено, що за надання правничої допомоги в позивач сплатила на підставі договору про надання юридичних послуг від 16.01.2019 року, укладеного нею з ТОВ «Клевер Експерт», щодо юридичного супроводу в адміністративні справі, сплатила 11 000 грн, що підтверджується квитанцією ТОВ «Клевер Експерт» від 16.01.2019 року. Однак це зовсім інша адміністративна справа. При цьому жодних доказів про надання правничих послуг, їх конкретний перелік та затрати часу суду не надано.

У відзиві відповідача на позовну заяву зазначено: Понесені витрати: правова допомоги - 10 000 грн. Очікуються понести: витрати на правову допомогу за участь у судових засіданнях та складання процесуальних документів по справі, а також за необхідності витрати на проведення експертизи, залучення свідків. Відповідачем жодних доказів про надання правничих послуг, їх конкретний перелік та затрати часу суду не надано.

Ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

За вказаних обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, а також з позивача на користь відповідача сум для оплати юридичних послуг адвоката відсутні.

Позивач при ціні позову 217 371 грн. 45 коп. сплатила судовий збір у розмір 2 173 грн. 45 коп..

Суд вбачає за можливе задовольнити позов частково в розмірі 165 851 грн. 81 коп..

За вказаних обставин із відповідача стягується на відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору 1 658 грн. 52 коп..

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 165 851 грн. 81 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1 658 грн. 52 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Інформація про третю особу: ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , адреса: м.Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40.

Суддя Дубас Т.В.