Справа № 932/1296/21
Провадження № 2-з/932/21/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко Олександра Віталіївна, про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

11.02.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко Олександра Віталіївна, у якій він прохає суд вжити заходи забезпечення позову до його подання, шляхом:

- заборонити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також будь-яким іншим способом вчиняти будь-які дії (купівлі - продажу, міни, найма, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52,9 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37299676.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує наступним чином. Відповідач ОСОБА_3 безпідставно та незаконно здійснила відчуження майна, що знаходилось у її спільній з відповідачем ОСОБА_2 власності під час дії арешту на усе майно ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2015 року про забезпечення позову по справі № 200/22921/15-ц за позовом ОСОБА_1 і ТОВ «Київська Русь» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про повернення безпідставно набутого майна.

10.11.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено ухвалу по справі № 200/22921/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ТОВ «Київська Русь» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про повернення безпідставно набутого майна, якою суд наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 . На момент винесення ухвали про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , в його власності, зокрема перебували:

- квартира АДРЕСА_2 .

- автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу легковий універсал- В, 2006 року випуску, колір чорний, номер шасі VIN- НОМЕР_1 .

З метою звільнення майна з під арешту, подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про поділ майна подружжя, згідно з умовами якого квартира та автомобіль передавались у власність ОСОБА_3 . З метою узаконення цього договору ними було подано відповідну позовну заяву до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

21 березня 2016 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області суддею ОСОБА_8 було винесено рішення по справі №с175/872/16-ц з гідно якого ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу легковий універсал-В, 2006 року випуску, колір чорний, номер шасі VIN- НОМЕР_1 . Дане судове рішення було переглянуте за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 року було скасовано.

Як указує заявник, 18.12.2020 року йому стало відомо із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що квартира відповідача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вже належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які набули право власності на неї за договором купівлі продажу від 28.07.2016 року № 1816, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В., тобто після винесення судом ухвали про забезпечення позову.

Вважає, що сам по собі факт того, що відчуження квартири відбулося в період дії заборони на відчуження свідчить про очевидний намір сторін приховати це майно від примусового виконання рішення суду про стягнення коштів в майбутньому.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (справи про визнання активів необґрунтованими).

Отже, з урахуванням вимог вищевказаної статті, розгляд заяви здійснюється без повідомлення учасників справи.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, суд приходить до таких висновків.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Системне тлумачення ч. 2 ст. 149 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається із поданої заяви, позивач має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за № 1816 від 28.07.2016 та скасувати державну реєстрацію права власності на цю квартиру.

Відповідно до п. 4 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд звертає увагу, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року по справі № 200/22921/15-ц, було вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зокрема, й на спірну квартиру, що на той час належала на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Проте з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 18.12.2020 р. вбачається, що заборона на відчуження спірної квартири згідно вказаної ухвали не встановлювалась, жодних записів про обтяження чи заборону на відчуження квартири за ухвалою про забезпечення позову, немає.

Поряд з цим, станом на момент розгляду даної заяви про забезпечення позову, у суду відсутні відомості, що раніше вжиті заходи забезпечення позову були скасовані.

Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року по справі № 200/22921/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 були задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_1 вартість безпідставно набутого майна: риби, яка була запущена мальком в ставок, що розташований на земельній ділянці водного фонду (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28,8514га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області, та доходи, які вказані особи одержали від реалізації риби в розмірі 2075539,00 (два мільйони сімдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень; вартість безпідставно набутого майна: горіху 120 шт., яблунь різних сортів в асортименті 320 шт. та груш 5 шт., які знаходяться на земельній ділянці (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28,8514га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області, в розмірі 27810 (двадцять сім тисяч вісімсот десять) гривень.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року вказане рішення було залишено без змін.

Однак у жодному із вищевказаних судових актів питання про скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову не вирішувалось.

Отже, суд обґрунтовано вважає, що заходи забезпечення позову, які вжиті згідно Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року по справі № 200/22921/15-ц, продовжують діяти, а тому повторно вживати заходи забезпечення позову та накладати арешт на спірну квартиру, немає правових підстав. При цьому, як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 18.12.2020 р., у спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень внесений запис від 21.07.2020 р. про заборону на нерухоме майно; обтяжувач Соборний ВДВС у м. Дніпрі, тобто спірна квартира вже перебуває під забороною відчуження.

Вирішуючи питання щодо наявності спору між сторонами та існування реальної загрози утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, слід вказати таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, задля забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватися судом з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, й інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

На думку заявника, оскільки відчуження квартири відбулося в період дії заборони на відчуження, це свідчить про наміри сторін приховати це майно від примусового виконання рішення суду. Проте жодних доказів того, що позивачем була звернута до виконання ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року по справі № 200/22921/15-ц про забезпечення позову, а також рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року по справі № 200/22921/15-ц, суду не надано.

У даних правовідносинах заявник є стягувачем, оскільки на його користь ухвалено рішення суду про відшкодування вартості безпідставно набутого майна, а не про визнання права власності саме на цю квартиру. Заявником не доведено, яке він має відношення до спірної квартири і яким саме чином порушуються його права при відчуженні цієї квартири, оскільки питання примусової реалізації майна під час виконавчого провадження вирішується виконавцем. Саме виконавцю надано право виявляти майно, накладати на нього арешт, вживати заходів щодо примусової реалізації майна на користь стягувача тощо. Проте доказів того, що наразі відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , немає.

Як встановлено судом, заява про забезпечення позову також не містить обґрунтування як саме відбулась перереєстрація майна та на підставі чого. Зі змісту заяви не можливо визначити чи є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неналежними набувачами права власності чи ні.

Одночасно з цим, заявник, посилаючись на загрозу повторної перереєстрації права власності на майно, не надає доказів такої загрози, оскільки перереєстрація майна за договором купівлі продажу відбулась ще у 2016 році, і до цього часу жодних дій щодо відчуження не відбулось, що спростовує доводи про намір нових власників квартири здійснити швидку перереєстрацію цього майна на інших осіб.

За таких обставин суд вважає неспроможними аргументи позивача про те, що квартира може бути відчужена, оскільки жодних дій щодо відчуження квартири новими власниками від моменту реєстрації права власності по сьогоднішній день не відбувалось. Суд констатує, що аргументація, щодо неправомірного набуття право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149 153, 258, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко Олександра Віталіївна, про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Ухвалу складено та підписано 17 лютого 2021 року.

Суддя І.А. Кондрашов