Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/925/21
Провадження № 2/644/1296/21
Рішення

Іменем України

16 червня 2021 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

з участю:

секретаря судового засідання - Джебраілової Е.С.,

представника позивача - Кашури М.Ю. ,

представника третьої особи - Томенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району м. Харків Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до своєї сестри - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною, в якому просить позбавити батьківських прав відповідачку щодо її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її - ОСОБА_2 опікуном малолітньої ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що відповідачка зловживає спиртними напоями, з приводу чого проходила лікування, перебуває на обліку в органах опіки та піклування, вихованням дитини не займається, не виконує своїх батьківських обов`язків, продукти харчування та одяг для дитини не купує, не цікавиться її розвитком і станом здоров`я.

20 листопада 2020 року під час чергового відвідування співробітниками Служби у справах дітей помешкання, в якому проживає відповідачка, вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку цією обставиною, Служба у справах дітей забрала малолітню доньку - ОСОБА_4 до медичного закладу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Індустріальному району м. Харків Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , вказала, що вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав та встановити опіку над дитиною за позивачем.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність.

Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

На обліку Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з жовтня 2018 року перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Матір`ю дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 19 листопада 2013 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 7 від 19 листопада 2013 року відомості про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані за вказівкою матері у відповідності до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 23 липня 1975 року та НОМЕР_3 від 07 квітня 1977 року.

З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 № 349 від 11 червня 2021 року вбачається, що мати дитини ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями.

На даний час на виконання вимог п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, малолітня ОСОБА_4 тимчасово влаштована в сім`ю рідної тітки ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

За час перебування малолітньої ОСОБА_4 на обліку ССД по Індустріальному району, дівчинку тричі вилучали з місця проживання 21 жовтня 2018 року, 15 грудня 2018 року та 20 листопада 2020 року.

Згідно довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 05 листопада 2018 року № 3359 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обстеженні у стаціонарному наркологічному відділенні № 3 КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з 29 жовтня 2018 року по 05 листопада 2018 року.

З відповіді на адвокатський запит № 217/19 від 30 листопада 2020 року КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у стаціонарному наркологічному відділенні № 3 КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з 22 січня 2019 року по 31 січня 2019 року з діагнозом: синдром алкогольної залежності, постійне вживання алкоголю. /F 10.25/. Курс лікування пройшла, виписана з відділення у задовільному стані.

Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) № 150 Харківської міської ради» на адвокатський запит адвоката Кашури М.Ю. надав інформацію, з якої вбачається, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховувалась у комунальному закладі в групі № 2 до 03 серпня 2020 року. За час перебування дитини в закладі, зі слів вихователів, вихованням дитини займались мати, тітка та бабуся. Під час перебування дівчинки у закладі комісія у складі працівників закладу дошкільної освіти регулярно відвідувала родину з метою обстеження житлово-побутових умов та мікроклімату в родині. За результатами обстежень встановлено, що дитина проживала з матір`ю в однокімнатній квартирі, санітарні умови незадовільні, належний догляд дитині не забезпечено.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного Кодексу України (статті 164-167).

Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позивач ОСОБА_2 , звертаючись з позовом, в обґрунтування своїх вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_4 , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення відповідачки від виконання обов`язків по вихованню дитини.

В пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 нехтує розвитком та вихованням малолітньої доньки, не піклується про неї, порушує права дитини та не проявляє належної турботи, тобто фактично усунулася від виконання свої батьківських обов`язків, відповідачкою під час судового розгляду жодним чином не спростовані.

Існування обставин, які перешкоджають участі відповідачки у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачкою не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини.

Частиною 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

У разі спору передусім повинні бути визначені інтереси дитини й тільки потім - права батьків. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №756/2109/16-ц.

11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку, що відповідачка систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а тому позбавлення її батьківських прав є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. При цьому суд враховує, що відповідачка в судові засідання не з`являлась, що свідчить про відсутність у неї інтересу і бажання приймати участь у житті дитини.

Згідно із ст. 243 Сімейного Кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування тощо.

Відповідно до ст. 62 Цивільного кодексу України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном чи піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Приймаючи до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 11 червня 2021 року за № 350 а також ті обставини, що позивач ОСОБА_2 має повну цивільну дієздатність, звернулася до суду з позовною заявою про призначення її опікуном над дитиною, перебуває у родинних відносинах із нею - є її рідною тіткою, проживає спільно з дитиною, займається її вихованням, піклується про стан її здоров`я, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном малолітньої племінниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 89, 141, 247, 265, 268, 280-284, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ), третя особа - Служба в справах дітей по Індустріальному району м. Харкова Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (м. Харків, пр. Архітектора Альошина, 11) про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав у відношенні її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити опіку над малолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1618 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через районний суд.

Суддя: