Справа № 487/8738/19
Провадження № 2/487/169/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріОцабера М.С.

за участю:

позивач ОСОБА_1
представник відповідачаОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є користувачем житлової квартири АДРЕСА_1 , у вказаній квартирі вона проживає разом з ОСОБА_3 , який є споживачем електричної енергії, що постачає відповідач.

24.10.2019 р. при проведенні працівниками АТ «Миколаївобленерго» технічної перевірки електроустановок позивача було виявлено: "Самовільне підключення, електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора систем з порушенням схеми обліку, яке неможливо виявити при контрольному огляду засобу обліку. Дає можливість без облікового користування електричною енергією». За фактам даного порушення складено акт № К-5748 від 23.01.2019 р., який розглянуто комісією та прийнято рішення про заподіяння відповідачем безобліковим споживанням електричної енергії збитків в сумі 21153 грн. 59 коп., які позивач просив стягнути з відповідача.

03.12.2019 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

28.12.2019 р. відповідачем поданий відзив, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні, посилаючи на їх необґрунтованість та недоведеність,в тому числі викладені в відзиві на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_3 подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з загальних положень ЦПК України предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист прав та законного інтересу.

Відповідно до змісту ст.ст 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Як вбачається з позовних вимог, позивач заявляючи вимоги про визнання недійсним Протоколу № 719 від 30.10.2019 року, фактично не погоджується з прийнятим рішенням ПАТ "Миколаївобленерго" щодо нарахування йому оплати вартості необлікованої електроенергії, з підстав невірного складання акту та відсутності фіксації правопорушення.

Разом з тим, Верховний Суд зауважує, що реалізація споживачем його права доводити обґрунтованість своєї позиції щодо незгоди із висновками та діями комісії по розгляду акту про порушення та спростування таких висновків повинна відбуватися під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії (постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року у справі № 6-25цс11).

Акт про порушення та рішення можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов`язковими до виконання, зокрема, при визнанні дій відповідача щодо відключення від електропостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при пред`явленні позову про стягнення матеріальних збитків, заподіяних розкраданням електроенергії у разі самовільного підключення до електромережі, або споживанні електроенергії без приладів обліку, при вирішенні яких суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаному акту та рішенню, яке оформлено протоколом.

Дослідивши правову природу Протоколу комісії, яке позивач просить визнати недійсним, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідний протокол, яким оформлене рішення не є актом, який безпосередньо тягне за собою виникнення, зміну чи припинення певних прав або обов`язків позивача, не тягне для споживача негативних правових наслідків у вигляді примусового безспірного стягнення вартості додатково нарахованого обсягу електричної енергії, оскільки не є документом, на підставі якого здійснюється стягнення у примусовому порядку, а лише засвідчує факт порушення споживачем ПРРЕЕ та може бути використаний як доказ при розгляді судом спору про відшкодування збитків, заподіяних споживачем внаслідок порушення ПРРЕЕ.

Протокол комісії не є актом, який породжує певні правові наслідки, зазначене рішення не спрямовано на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов`язкового характеру для суб`єктів цих відносин, воно не є за своєю суттю рішенням державного чи іншого органу, тобто офіційним документом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обраний позивачем за зустрічними позовом спосіб захисту прав шляхом пред`явлення позову про визнання недійсним протоколу ПрАТ «Миколаївобленерго» щодо нарахування збитків сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також відповідно до вимог ст.79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Всупереч ст.79, 80 ЦПК України позивачем не надано суду достовірних даних, про недійсність прийнятого АТ "Миколаївобленерго" рішення оформлене Протоколом №719 від 30.10.2019 року з розгляду акту про порушення №К5748 від 24.10.2019 року.

Доводи позивача про відсутність Схеми електроживлення споживача спростовуються допитом свідка ОСОБА_4 та оглянутим оригіналом Акту про порушення №К5748 з додатками.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, і не були доведені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 48, 81, 141, 259, 263-264 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін