Справа №: 343/928/15-ц
Провадження №: 4-с/0343/2/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Долина скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шеремета О.В., зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», уповноважена особа Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошова Світлана Василівна на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шеремети О.В.,

за участю: скаржниці - ОСОБА_1 ,

представника скаржниці - адвоката Кобилинець Т.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця ОСОБА_1 звернулася в Долинський районний суд Івано-Франківської області зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шеремети О.В., в якій просить:

визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремети О.В. від 22 грудня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 59389156 ( виконавчий лист у справі №343/928/15-ц, виданий 15 квітня 2019 року Долинським районним судом, Івано-Франківської області);

зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремету О.В. поновити своєю постановою виконавче провадження № 59389156 ( виконавчий лист у справі №343/928/15-ц, виданий 15 квітня 2019 року Долинським районним судом, Івано-Франківської області) та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і повне виконання рішення суду.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 15 квітня 2019 року вона, ОСОБА_1 , отримала дублікат виконавчого листа по справі №343/928/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь грошових коштів в сумі 42239,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ від 17.09.2015 року еквівалентно 921666,98 грн. В червні 2019 року вона звернулась із заявою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо примусового виконання даного виконавчого документа, тобто пред`явила його до виконання.

31 грудня 2020 року від державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О. В., вона отримала постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2020 року на підставі п. 4 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Національним банком України (далі - НБУ) прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника.

Вважає, що дії, бездіяльність відповідача є неправомірними та порушують її право як стягувача на виконання рішення суду, гарантоване Конституцією України. Дії та рішення державного виконавця, а також норма п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» суперечать нормам Конституції України, нормам Конвенції, практиці ЄСПЛ, оскільки повністю унеможливлюють виконання рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.

Зазначила, що оскільки рішення Долинського районного суду від 30 вересня 2015 року №343/928/15-ц було ухвалене до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку- боржника (до 18 грудня 2015 року), то вона має право вимагати примусове виконання судового рішення. В період з вересня по грудень 2015 року рішення суду по справі №343/928/15-ц могло бути виконаним.

Вважає, що є всі наявні підстави для задоволення її скарги щодо визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 59389156, а також зобов`язання державного виконавця поновити виконавче провадження та вчинити необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і повне виконання рішення суду.

Ухвалою Долинського районного суду від 22 січня 2021 року скаргу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Скаржниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Кобилинець Т.В. (ордер серії ІФ №104655 а.с.13) в судовому засіданні скаргу підтримали у повному обсязі та просила її задовольнити, зіславшись на викладені у скарзі обставини.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шеремета О.В. в судове засідання на повторний виклик не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч про час та місце проведення судових засідань, був належним чином повідомлений судом, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 17-18).

Представник зацікавленої особи- ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», уповноважена особа Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошова С.В. в судове засідання на повторний виклик не з`явилась та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч про час та місце проведення судових засідань, була належним чином повідомлена судом, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19).

Відповідно до вимог ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги, заслухавши пояснення скаржниці та її представника, прийшов до висновку про задоволення скарги з наступних підстав:

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя.

Ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» - примусове виконання рішень

покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Відповідно до статей 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення ЄСПЛ у справі «Артіко проти Італії»). Особливо це стосується права на доступ до правосуддя в світлі права на справедливий суд, а саме: на сподівання, що справа не лише буде розглянута, але й державна влада буде дотримуватися прийнятого судом у відповідній справі остаточного рішення, буде діяти з урахуванням встановлених в ньому юридичних фактів і прав осіб та забезпечуватиме таким чином виконання рішення суду.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Як визначено в положеннях ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено п.а ч.1 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що заочним рішенням Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 30 вересня 2015 року по справі №343/928/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про повернення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 42 239,55 доларів

США, що за офіційним курсом НБУ від 17.09.2015 року, еквівалентно 921 666 (дев"ятсот двадцять одній тисячі шістсот шістдесят шести) гривням 98 копійкам, а також 9 216, 67 гривень судового збору та 800,00 грн. витрат за надання правової допомоги згідно квитанції. Дане рішення набрало законної сили 20.10.2015 року.

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримала дублікат виконавчого листа по справі №343/928/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь грошових коштів в сумі 42239,55 доларів США, який вона в червні 2019 року пред`явила до примусового виконання, звернувшись із заявою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві .

22.12.2020 старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О. В., виніс постанову про закінчення ВП № 59389156, якою відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - закінчив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого лист №343/928/15-ц від 15.04.2019, виданого на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2015 (а.с.7).

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2020 року, встановлено ,що підставою для її винесення послужило те, що відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року №230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та призначено уповноважену особу Фонду.

Відповідно до повідомлення від 22.12.2020 року, старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметою О. В., постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2020 року направлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошовій С.В. для виконання, та ОСОБА_1 для відома(а.с.7 звор.стор.).

31.12.2020 року ОСОБА_1 отримала вказану постанову, про що свідчить копія поштового конверта (а.с.6).

Дії державного виконавця щодо винесення 22.12.2020 постанови про закінчення виконавчого провадження № 59389156 скаржниця вважає протиправними, оскільки рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банку «Фінанси та Кредит» прийняте 18.12.2015 року, тобто після набрання законної сили рішення суду і тому 08.01.2021 року, вона звернулась з даною скаргою до суду, подавши її через відділення "Укрпошти" (конверт а.с.8).

П. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.4 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Проте, як встановлено судом , старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Шереметою О. В., при винесенні 22.12.2020 року постанови про закінчення ВП № 59389156, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», не враховано,що виконавчий лист №343/928/15-ц , виданий на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2015 року,яке надбрало законної сили, та звернуте до примусового виконання до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (до 18 грудня 2015 року).

Таким чином встановлено, що спір у справі виник з приводу виконання судового рішення, яке винесено до початку процедури ліквідації банку (боржника у виконавчому провадженні).

Враховуючи значний проміжок часу, що пройшов від ухвалення остаточного рішення у справі, звернення його до примусового виконання і до винесення постанови державного виконавця про закінчення без виконання виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що скаржниця ОСОБА_1 , як особа, яка захищає своє право на захист прав споживача фінансових послуг, фактично втратила за таких обставин можливість задовольнити свої вимоги за рахунок банку у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» та не повинна нести додатковий тягар із повторного доведення своїх законних вимог відповідно до іншого механізму реалізації таких прав, встановленого державою.

При таких обставинах наявність норми п. 4 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №761/24136/15-ц та у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15ц, а також Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 квітня 2018 року у справі №910/11908/16.

Таким чином, урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення скарги та визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремети О.В. від 22 грудня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 59389156, а також зобов`язання Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і повне виконання рішення суду.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ст.ст. 1, 2, 11, 13, 18, 28, 71 Закону України «Про виконавче провадження» , та керуючись ст.ст. 10,12,77,78,81, 258, 259, 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шеремета О.В., зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», уповноважена особа Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошова Світлана Василівна на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шеремети О.В.- задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центральногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шеремети Олександра Вікторовича від 22 грудня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 59389156 за виконавчим листом, виданим 15 квітня 2019 року Долинським районним судом Івано-Франківської області у справі № 343/928/15-ц.

Зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні № 59389156, спрямовані на виконання рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2015 року у справі № 343/928/15-ц.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В.А.Тураш