Номер провадження: 22-ц/813/2281/21
Номер справи місцевого суду: 1519/2-1007/11
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1519/2-1007/11

Номер провадження: 22-ц/813/2281/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Князюка О.В.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на рішення Малиновського районного суд м. Одеси, ухвалене у складі судді Гуревського В.К. о 16 годині 14 хвилині 05 листопада 2019 року, повний текст рішення складений 12 листопада 2019 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку суму боргу за кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року (далі Кредитний договір) станом на 24.03.2010 року в загальній сумі 93 169,88 доларів США, що за курсом НБУ 1 долар США дорівнює 7,9501 грн. становить 740 709,86 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 67 649,50 доларів США, що еквівалентно 537 820,29 грн.; - заборгованість за відсотками 12 271,09 доларів США, що еквівалентно 97 556,39 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту 0,00 доларів США; - пеня за прострочення відсотків 13 249,29 доларів США, що еквівалентно 105 333,18 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 4)

Банк обґрунтовує своїх вимоги тим, що 12 грудня 2006 року Банк уклав кредитний договір № 014/0054/74/68118 з ОСОБА_2 , відповідно до якого останні було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі - 70 700,0 (сімдесят тисяч сімсот) доларів США. Строк користування кредитними коштами - 240 місяців, до 12 грудня 2026 року включно, зі сплатою 14% річних, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №1 до Договору). Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору кредитні кошти призначені для придбання квартири за адресою - АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов`язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 3.5 кредитного договору, Банк уклав в день укладення цього договору з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір поруки №014/0054/74/68118/1.

Відповідно до договору поруки поручитель поручився за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань у повному обсязі. Відповідно п. п. 2.1, 3.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за невиконання умов договору.

13 грудня 2006 року банк уклав з ОСОБА_2 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., за реєстровим № 4584. Позичальником було передано в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08 грудня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., за реєстровим №4453.

У зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 24 березня 2010 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року у загальному розмірі 93 169,88 доларів США, що за курсом НБУ складає 740 709,86 грн..

На підставі вищевказаного позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором і судових витрат за розгляд справи.

У зв`язку із тим, що 08 серпня 2011 року відповідачкою ОСОБА_2 було сплачено частково борг за кредитним договором від 12 грудня 2006 року, позивачем були уточненні позовні вимоги, згідно яких він просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року станом на 16 вересня 2011 року складається в сумі 63 498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 долар США дорівнює 7,9733 грн.) складає 506 291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом 32 649,50 доларів США, що складає 260 324,26 грн.; - заборгованість за відсотками 26 006,27 доларів США, що складає 207 355,79 грн.; - пеня за прострочення відсотків 4 842,57 доларів США, що складає 38 611,26 грн.. Також Банк просить стягнути в рівних частках судові витрати за розгляд справи (Т. 1, а. с. 64 - 67).

Банк надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно яких просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 63 498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 долар США дорівнює 7,9733 грн.) складає 506 291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом 32 649,50 доларів США, що складає 260 324,26 грн.; - заборгованість за відсотками 26 006,27 доларів США, що складає 207 355,79 грн.; - пеня за прострочення відсотків 4 842,57 доларів США, що складає 38 611,26 грн.. Також Банк просить стягнути в рівних частках судові витрати за розгляд справи (Т.1, а. с. 93 - 94).

Заочним рішенням Малиновського районного суду від 28.09.2012 року вищезазначений уточнений позов Банку задоволено (Т.1, а. с. 129 - 131).

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 22.12.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації - АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 27.05.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»(65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, Код , р/р НОМЕР_5 ) заборгованість за кредитним договором на загальну суму 63 498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає 506 291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом 32 649,50 дол. США, що складає 260 324,26 грн.; - заборгованість за відсотками 26 006.27 дол. США, що складає 207 355,79 грн.; - пеня за прострочення відсотків 4 842,57 дол. США, що складає 38 611,26 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль суму державного мита в розмірі 1 700,0 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішенняв якому зазначає, що на виконання вимог Банку та з дозволу керівництва банку було продано іпотечну квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 серпня 2011 року. Того ж дня, 08 серпня 2011 року, отримані від продажу квартири грошові кошти на загальну суму 35 000,0 доларів США були внесені на рахунок погашення кредитної заборгованості, що підтверджується квитанцією №121LW92078 від 08 серпня 2011 року.

В свою чергу, представник Банку пояснив, що одразу після продажу предмета іпотеки та внесення зазначеної суми коштів на рахунок з заявниці будуть списані всі відсотки та інші нарахування. Рішення Банку про списання залишку простроченої заборгованості працівники Банку не надали, посилаючись на те, що це внутрішньобанківський документ.

Після сплати на користь банку 35 000,0 доларів США Банк надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказав, що у зв`язку з частковим погашенням 08 серпня 2011 року ОСОБА_2 суми боргу залишок заборгованості складає 63 498,34 доларів США, у первинному позові було зазначено суму 93 169,0 доларів США. З арифметичного прикладу вбачається, що 93 169-35 000=58 169,00 дол. США, а не 63 498,34 дол. США (Т.1 , а. с. 138-140).

Ухвалою Малиновського районного суду від 19.10.2016 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року задоволено.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку (Т. 1, а. с. 151 152).

Ухвалою Малиновського районного суду від 14.12.2018 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уркфінанс Груп» в якості правонаступника Банку (Т. 3, а. с. 45).

2.2 Позиція позивача в суді першої інстанції

Представник Банку надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 на виконання вимог Банку та з дозволу керівництва Банку було продано, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 серпня 2011 року. Того ж дня, 08 серпня 2011 року, отримані від продажу грошові кошти, на загальну суму 35 000,0 доларів США були внесені на рахунок погашення кредитної заборгованості, що підтверджується квитанцією № 12LW92078 від 08 серпня 2011 року. Банк зазначає, що було неправильно зараховано суму грошових коштів після продажу іпотеки. Залишок заборгованості становить 58 169,00 доларів США = 93 169 доларів США -35 000 доларів США, а не 63 498,34 доларів США.

Розрахунок заборгованості та розрахунок пені за прострочку по відсотках, згідно з яким сума боргу була 93 169,0 доларів США був зроблений на момент подання позовної заяви, тобто від 24 березня 2010 року. Реалізація майна відбулась 08 серпня 2011 року і на рахунок Банку надійшла сума в розмірі 35 000,0 доларів США. Цього ж дня між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про врегулювання заборгованості, згідно з яким із суми з реалізації торгів в першу ж чергу погашалася заборгованість за тілом кредиту. Також Банком Позичальнику була прощена вся сума пені за прострочення тіла кредиту.

Після реалізації Банком була подана заява про зменшення позовних вимог і новий розрахунок заборгованості за кредитним договором новий розрахунок пені за прострочку за кредитним договором від 16 вересня 2011 року. Згідно з ним сума заборгованості становить 63 498,34 доларів США: - сума за тілом кредиту до моменту реалізації була 67 649,50 доларів США, після моменту реалізації стала - 32649,50 доларів США= 67 649,50 доларів США 35 000,00 доларів США.

Відсотки на момент подання позову були 12 271,09 доларів США, а після реалізації майна стали 26 006,27 доларів США, в зв`язку з тим, з 24 березня 2010 року до 16 вересня 2011 року відсотки за користування кредиту нараховувались.

Пеня на момент подання позову була 13 249,29 доларів США, після реалізації - 08 серпня 2011 року вся пеня була прощена. Тому, пеня почала нараховуватись після 08 серпня 2011 року. Станом на 16 вересня 2011 року пеня була нарахована лише за 2 місяці у сумі 4 842,57 доларів США.

Тому, при арифметичному підрахунку Банком не було враховано всіх часових та договірних меж. Таким чином, жодних помилок при нарахуванні і перерахуванні грошових коштів після реалізації майна не було. Сума боргу зменшилась рівно на 35 000 доларів США, що підтверджується розрахунками, що є в матеріалах справи (Т.2, а. с. 171 - 173).

2.3 Позиція відповідачів в суді першої інстанції

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надала до суду заяву про правову позицію, в якій зазначила, що Верховним Судом сформовано правові висновки про те, що після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту (ВС/КЦС від 14 лютого 2018 року, справа № 564/2199/15-ц). З матеріалів справи вбачається, що Банком припинено дію договору з 22 листопада 2009 року шляхом направлення вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань. Тобто, з цієї дати неможливе нарахування відсотків та будь-якої пені, оскільки договір втратив чинність. З огляду на ці обставини сторона відповідача вважає, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року та розрахунок пені за прострочку по відсотках, що сформовані станом на 16 вересня 2011 року, не повинні прийматися судом до уваги, оскільки такі розрахунки здійснені вже після припинення чинності кредитного договору, що є недопустимим. В ході розгляду справи стало зрозуміло, що у правонаступника відсутні оригінали кредитної справи в повному об`ємі, у зв`язку з чим сторона відповідача вважає, що правонаступником не доведено належним чином порушення його прав та законних інтересів (Т.3, а. с. 68 - 72).

08 серпня 2011 року ОСОБА_2 , за згодою Банку, здійснено продаж іпотечного майна, квартири АДРЕСА_2 , та з метою врегулювання питання щодо повного погашення суми заборгованості за кредитом внесено на рахунок банку суму в розмірі 35000,00 доларів США. Таким чином, оскільки банк коштом відчуження іпотечної квартири, на придбання якої отримувався кредит, здійснив задоволення своїх вимог за кредитним договором, подальше стягнення заборгованості є неможливим.

Також, у правонаступника відсутні оригінали кредитної справи майже в повному об`ємі, у зв`язку з чим сторона відповідача вважає, що правонаступником не доведено належним чином порушення його прав та законних інтересів. На аркуші судової справи №96 наявна копія документа, який ОСОБА_2 ніколи не підписувала. Перевірити справжність підпису шляхом проведення експертизи неможливо, оскільки банком знищено оригінали документів. Наявність оригіналу кредитного договору, дія якого припинена майже десять років потому, не є належним доказом по справі. Окрім цього, будь-які документи, оформлені після припинення дії кредитного договору, незалежно від того чи підписувала їх відповідач або ні, не мають правового значення для розгляду справи.

По справі неодноразово змінювався кредитор. В матеріалах справи наявний лист ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 17 вересня 2018 року, яким останній повідомив, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» укладено договір відступлення права вимоги 114/57, за яким всі права вимоги банку до ОСОБА_2 за кредитним договором відступленні новому кредитору. У якості додатку Банком надано перший та останній аркуш договору відступлення права вимоги 114/57 від 27 квітня 2018 року. Зі змісту цих аркушів не вбачається, що відступлення відбулось виключно лише за вимогами до ОСОБА_2 .. Проте, з останнього аркуша вбачається, що у якості додатків договір містить п. 9.1. Додаток №1 «Форма попереднього реєстру боржників», п. 9.2. Додаток №2 «Форма реєстру боржників» тощо, що дає відповідачу підстави вважати, що Банком передано права вимоги не до одної особи, а й до інших, що собою уявляє «Кредитний портфель». Такий висновок також можливо зробити з аналізу документа «Витяг з реєстру боржників №114/57 від 04 травня 2018 року до договору відступлення права вимоги №114/57 від 27 квітня 2018 року».

Листом від 07 листопада 2018 року кредитор ПАТ «ОКСІ БАНК» повідомив суд, що 27 квітня 2018 року відбулось повторне відступлення права вимоги до ОСОБА_2 , але вже ПАТ «ОКСІ БАНК» передав права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», про що надав відповідний договір. Зі змісту пункту 2.3 даного договору вбачається, що загальний розмір прав вимоги, що відступається, згідно попереднього реєстру боржників становить 59 986 294 (п`ятдесят дев`ять мільйонів дев`ятсот вісімдесят шість тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 08 коп., тощо. З пункту 3.1 зазначеного договору вбачається, що загальна вартість прав вимоги за договором (ціна договору), становить - 313100 (триста тринадцять тисяч сто) грн. 00 коп.

Сторона відповідача вважає цілком підтвердженим факт, що як при першому відступленні права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «ОКСІ БАНК», так і при другому відступленні права вимоги вже від ПАТ «ОКСІ БАНК» до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», фактично відбулось укладання факторингових договорів, оскільки відступались вимоги за «Кредитними портфелями», тобто передавався цілий реєстр боржників.

Проте, ст. 1083 ЦК України чітко передбачено, що наступне (повторне) відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається.

Оскільки в матеріалах справи наявний лише перший та другий аркуш договору відступлення права вимоги №114/57 від 27 квітня 2018 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК», сторона відповідача заперечує, що повторне відступлення прав вимоги допускається у даному випадку (Т. 3, а. с. 68 72).

2.4 Позиція позивача в суді першої інстанції

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» надав до суду додаткові пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» по справі №1519/2-1007/11-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року, посилаючись на таке.

Зі змісту умов наданих суду договорів від 27 квітня 2018 року, вбачається, що відступлення прав вимоги за даними договорами відбулося без стягнення додаткової плати, а лише при умові виконання обов`язку сплатити вартість самих прав вимоги. Ціна цих договорів також становить лише загальну вартість прав вимоги і здійснення додаткових виплат не передбачає. Тобто, дані договори є саме договорами відступлення права вимоги, а не договорами факторингу. При цьому посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 909/968/16 від 11 вересня 2018 року.

Договори відступлення прав вимоги укладені між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» не містять ознаки договору факторингу, а по-друге означені договори не є предметом розгляду даної справи та є дійсними.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» вважає, що має усі докази переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року, а також передання первісним кредитором усіх необхідних документів, та інформації, що є важливою для здійснення прав нового кредитора.

Позивач зазначає про припинення дії кредитного договору у зв`язку з направленням 22 жовтня 2009 року банком на адресу ОСОБА_2 вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань. Вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що заборгованість, яку просить стягнути позивач, сформувалася ще до направлення відповідачу вимоги. До того ж, позовну заяву було подано 07 квітня 2010 року, тобто в межах строку позовної давності. А надання позивачем розрахунку заборгованості станом на 16 вересня 2011 року було обумовлено необхідністю зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням заборгованості внаслідок добровільної реалізації заставного майна 08 серпня 2011 року (Т.3, а. с. 81 - 86).

2.5 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суд м. Одеси від 05 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (код за , місцезнаходження: м. Київ, вул. Звіринецька, 63) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» не довело, що воно є правонаступником прав та обов`язків Банку (первісного кредитора), оскільки ПАТ «Оксі Банк» не надано суду оригіналів або належним чином посвідчених копій всіх аркушів договору відступлення права вимоги № 114/57 від 07 квітня 2018 року. У зв`язку з чим неможливо перевірити обставини досягнення між сторонами всіх істотних умов договору, зокрема щодо предмету та ціни. В матеріалах справи відсутні належним чином посвідчені платіжні доручення, які підтверджують факт оплати грошових коштів за договорами відступлення від 07 квітня 2018 року. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про відступлення Банком своїх прав та обов`язків за кредитним договором новим кредиторам в обох випадках. В матеріалах справи присутні витяги з реєстру боржників з правом майнової вимоги до ОСОБА_2 на суму 176 972,97 доларів США. Однак, майнової вимоги на таку суму не існує, це підтверджується матеріалами справи, а тому це вказує на відсутність предмету в договорах відступлення права вимоги від 27 квітня 2018 року й відповідно на неукладеність цих договорів.

Неукладений договір не створює жодних правових наслідків. Не може бути предметом відступлення право вимоги за договором, який є розірваним. До того ж, право вимоги відступилося лише до ОСОБА_2 , а позов пред`явлено ще й до ОСОБА_1 , порука якого припинилась у зв`язку з достроковим розірванням кредитного договору (т.3, а. с. 123-133).

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

12 грудня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2019 року про відмову у задоволенні позовної заяви по справі № 1519/2-1007/11. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовної заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» по справі № 1519/2-1007/11. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року в сумі 63 498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 долар CILIA дорівнював 7,9733 грн.) складає 50 6291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом 32 649,50 доларів США, що складає 260 324,26 гривень; - заборгованості за відсотками 26 006,27 доларів США, що складає 207 355,79 гривень; - пені за прострочення відсотків 4 842,57 доларів США, що складає 38 611,26 гривень (Т. 3, а. с. 144 - 154).

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2019 року ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що 08 серпня 2011 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений Договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року (Т. 2, а. с. 20 - 28). 08 серпня 2011 року відбулася добровільна реалізація предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 . Грошові кошти в сумі - 35 000 дол. США, отримані внаслідок добровільного продажу предмету іпотеки, було зараховано Банком в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, сума заборгованості зменшилася на 35 000 дол. США та склала станом на 16 вересня 2011 року 63 498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 долар США дорівнював 7,9733 грн.) складала - 506 291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом 32 649,50 доларів США, що складає 260 324,26 гривень; - заборгованості за відсотками 26 006,27 доларів США, що складає 207 355,79 гривень; - пені за прострочення відсотків 4 842,57 доларів США, що складає 38 611,26 гривень.

У зв`язку з цим AT «Райффайзен Банк Аваль» була надана заява про зменшення позовних вимог від 22.09.2011 року (Т. 1, а. с. 93 - 94) та розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що сума від реалізації майна була зарахована на погашення тіла кредиту.

У зв`язку з укладенням Договорів відступлення права вимоги від 27 квітня 2018 року між AT «Райффайзен Банк Аваль», AT «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» за кредитним портфелем, в тому числі і за кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року, судом було допущено правонаступництво та залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - AT «Райффайзен Банк Аваль», спочатку ПАТ «ОКСІ БАНК», про що була винесена відповідна ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року, а потім ухвалою суду від 14 грудня 2018 року залучено - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

Суд в оскаржуваному рішенні посилається на те, що згідно постанов Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13- ц (провадження № 14-154цс 18) викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості дія кредитного договору припиняється. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

З зазначеним висновком погодитися неможливо, оскільки зазначені Постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц, від 16 жовтня 2018 року по справі № 127/20279/16-ц, від 06 грудня 2018 року по справі № 161/9903/17, не містять правових висновків, що після пред`явлення Банком вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості й ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, кредитний договір припиняє дію.

Відповідно Постановою від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання», визначивши, що згідно з приписами ЦК України вони мають різний зміст.

Та навпаки, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

До того ж, посилання суду на те, що положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору спростовуються п.п. 5.5. Договору про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року (Т. 2 а. с. 26), яким встановлено, що у разі недостатності коштів, отриманих від продажу об`єкту нерухомості, для погашення боргових зобов`язань, позичальник зобов`язаний здійснити погашення залишку заборгованості за кредитним договором на умовах, визначених в кредитному договорі. Отже, підписанням зазначеного договору сторони визначили порядок оплати боргу.

Щодо позовних вимог стосовно другого відповідача - ОСОБА_1 , який є поручителем за зобов`язаннями позичальника, необхідне зазначити, що п. 4.1. Договору поруки № 014/0054/74/68118/1 від 12 грудня 2006 року встановлено, що строк закінчення цього договору визначається моментом повного погашення заборгованості позичальника по кредитному договору. Якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя порука також припиняється.

Відтак, оскільки Вимоги (вих. №5-2/4244; вих. №5-2/4245) про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року були надіслані на адресу боржників 22 жовтня 2009 року, чим кредитор на власний розсуд змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором, то вважається, що строк виконання зобов`язання настав, а позовна заява подана до Малиновського районного суду м. Одеси 07.04.2010 року, відповідно строк позовної давності позивачем не пропущений.

На думку апелянта суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про припинення дії кредитного договору.

При вирішенні питання щодо залучення в якості правонаступників позивача ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» судом були прийняті та враховані зазначені докази та встановлено правонаступництво прав та обов`язків первісного кредитора, разом з тим у подальшому суд зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» це не довело.

Посилання суду на неможливість перевірки обставин досягнення між сторонами всіх істотних умов договору, також не відповідає дійсності, та спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи

Після залучення до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» як правонаступника позивача, представник товариства був присутнім на кожному судовому засіданні. Підтримав позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 22.09.2011 року в розмірі - 63 498,34 дол. США, що за курсом НБУ складає - 506 291 грн. 31 коп..

Належним чином засвідчені та оформлені розрахунки суми заборгованості були надані первісним кредитором та містяться у матеріалах справи (Т.3, а. с. 3 - 5, 29 - 25, 34 - 37, 87 - 92).

2.8 Позиція відповідачів в суді апеляційної інстанції

Відзив відповідачів на апеляційну скаргу позивача не надійшов.

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 11 листопада 2019 року залишено без руху (Т. 3, а. с. 160 - 161).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в особі генерального директора Шкепу Ірини Іванівни на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 11 листопада 2019 року (Т. 3, а. с. 166).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2020 року призначено апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 11 листопада 2019 року за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду (Т. 3, а. с. 167).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 09 квітня 2020 року №914/0/15-20 суддю ОСОБА_4 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку. На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл справи (Т.3, а. с. 176).

Матеріали цивільної справи передано до Одеського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Заїкін А.П., судді Дрішлюк А.І., Драгомерецький М.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2020 року цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в особі генерального директора Шкепу Ірини Іванівни на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 05 листопада 2019 року прийнято до провадження (Т. 3, а. с. 177 - 178).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Представник ОСОБА_2 надала заяву про відкладення розгляду справи.

Інші учасники справи заяв та клопотань не надала. Причини неявки не повідомили.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».

Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.

Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».

Відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, не одноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» підлягає частковому задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

12 грудня 2006 року сторони уклали кредитний договір № 014/0054/74/68118, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 70 700,0 (сімдесят тисяч сімсот) доларів США, на строк користування кредитними коштами на 240 місяців до 12 грудня 2026 року включно, зі сплатою 14% річних, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №1 до Договору).

Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору кредитні кошти призначені для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

13 грудня 2006 року Банк укладає з ОСОБА_2 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., за реєстровим № 4584. Позичальником було передано в іпотеку ВАТ „Райффайзен Банк Аваль квартиру АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08.12.2006 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., за реєстровим №4453.

Відповідно до укладеного 12.12.2006 року з ОСОБА_1 договору поруки поручитель поручився за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань у повному обсязі. Відповідно п. п. 2.1, 3.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за невиконання умов договору.

13 грудня 2006 року Банк укладає з ОСОБА_2 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим № 4584. Позичальником було передано в іпотеку ВАТ „Райффайзен Банк Аваль квартиру АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08.12.2006 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., за реєстровим №4453.

Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання відповідно до п. 3.2 кредитного договору від 12.12.2006 року, надавши ОСОБА_2 через касу Вузівського відділення Одеської обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль» кошти в сумі 70 700 дол. США.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, що підтверджується зібраними по справі доказами.

На підставі кредитного договору позивачем було направлено письмову вимогу вих. №5-2/4244 від 22 жовтня 2009 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року; письмову вимогу вих. №5-2/4245 від 22 жовтня 2009 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 08 серпня 2011 року предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 було продано. Отримані від продажу квартири кошти на загальну суму 35 000,0 доларів США було внесено на рахунок погашення кредитної заборгованості, що підтверджується квитанцією №121LW92078 від 08 серпня 2011 року.

Станом на 16.09.2011 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року на загальну суму 63 498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає 50 6291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом 32 649,50 дол. США, що складає 260 324,26 грн.; - заборгованість за відсотками 26 006.27 дол. США, що складає 207 355,79 грн.; - пеня за прострочення відсотків 4 842,57 дол. США, що складає 38 611,26 грн..

28 вересня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволений. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 22.12.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації є АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 27.05.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, Код , р/р НОМЕР_5 ) заборгованість за кредитним договором на загальну суму 63498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає 506291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом - 32649,50 дол. США, що складає 260324,26 грн.; - заборгованість за відсотками - 26006.27 дол. США, що складає 207355,79 грн.; пеня за прострочення відсотків - 4842,57 дол. США, що складає 38611,26 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль суму державного мита в розмірі 1700,0 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що відповідач участі у справі не приймала, про наявність заочного рішення дізналася від державного виконавця ВДВС.

08 серпня 2011 року предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , на виконання вимог банку та з дозволу керівництва банку було продано, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 серпня 2011 року. Того ж дня 08 серпня 2011 року отримані від продажу грошові кошти на загальну суму 35000,0 доларів США заявницею було внесено на рахунок погашення кредитної заборгованості, що підтверджується квитанцією №121LW92078 від 08 серпня 2011 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року - задоволено. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2017 року призначено у цивільній справі судову почеркознавчу експертизу. Зобов`язано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надати судовому експерту для проведення експертизи оригінал кредитної справи №014/0054/74/68118. Зобов`язано приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Гурську О.В. (м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 55) на вимогу експерта ОНДІСЕ надати для огляду оригінал договору купівлі-продажу від 08 серпня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а також надати для огляду журнал реєстрації нотаріальних дій за 2011 рік, в якому ОСОБА_2 розписувалася під час укладання договору купівлі-продажу від 08 серпня 2011 року.

24 січня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи від 21 грудня 2017 року, в якому, експерт ставить питання про надання оригіналу заяви на погашення кредиту в наслідок добровільної реалізації заставного майна від 08 серпня 2011 року та вільних зразків підпису ОСОБА_2 у оригіналах документів до серпня 2011 року та попередніх років. При цьому, експерт вказує на необхідність подання від 10 до 15 документів із вільними зразками підпису.

12 квітня 2018 року до суду надійшла справа №1519/2-1007/11-ц з повідомленням експертної установи про неможливість проведення експертизи.

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» повідомив суд про заміну правонаступника позивача - ПАТ «Райффайзен банк Аваль» по цій справі на ПАТ «ОКСІ БАНК», оскільки 27 квітня 2018 року був укладений договір відступлення прав вимоги №114/57 між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК». Всі права вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_2 за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року були відступлені ПАТ «ОКСІ БАНК».

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - ПАТ «Райффайзен банк аваль» у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен банк аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До суду звернулися ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» із клопотанням про заміну правонаступника відповідача у цивільній справі за позовом ПАТ «ОКСІ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилючись на те, що 27 квітня 2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» () було укладено договір відступлення права вимоги за Кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12.12.2006 р.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року залучено до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в якості правонаступника позивача ПАТ «ОКСІ БАНК».

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За правилами ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апелянта щодо допущення правонаступництва та залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача - AT «Райффайзен Банк Аваль» спочатку ПАТ «ОКСІ БАНК», а потім ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» знаходять своє відображення в матеріалах справи. Суд першої інстанції при постановленні ухвали від 14.12.2018 року встановив, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» набула прав та обов`язків кредитора до боржників.

27 квітня 2018 року був укладений договір відступлення прав вимоги №114/57 між ПАТ «Райффайзен банк аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК», та всі права вимоги ПАТ «Райффайзен банк аваль» за кредитним договором №014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року були відступлені ПАТ «ОКСІ БАНК».

Таким чином, відповідно до укладеного договору від 27.04.2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», останнє набуло право вимоги за Кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року.

Посилання суду першої інстанції на таку обставину, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» не довело правонаступництво прав та обов`язків Банку, як на підставу відмови у задоволенні позову, є помилковими, оскільки вирішуючи спір суд навів формальні обставини та доводи для відмови у задоволенні позовної заяви, не вирішивши спір по суті.

Так, 30 грудня 2006 року ОСОБА_2 звернулась до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль`із заявою про надання кредиту в сумі 72000,0 (сімдесят дві тисячі) доларів США, строком на 240 місяців під 14% річних, про що свідчить заява №548 від 30 листопада 2006 року.

12 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль, в особі Одеської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль (зараз - Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0054/74/68118, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 70700,0 (сімдесят тисяч сімсот) доларів США, на строк користування кредитними коштами на 240 місяців до 12 грудня 2026 року включно зі сплатою 14% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №1 до Договору).

Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору кредитні кошти призначені для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний виконувати умови, передбачені цим договором, тобто повертати кредит та сплачувати передбачені договором платежі, щомісячно до 05 числа кожного місяця.

В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов`язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 3.5 кредитного договору, банк уклав в день укладення цього договору з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір поруки №014/0054/74/68118/1.

Відповідно до договору поруки поручитель поручився за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, відповідно п. п. 2.1, 3.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору.

13 грудня 2006 року банк укладає з ОСОБА_2 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим № 4584. Позичальником було передано в іпотеку ВАТ „Райффайзен Банк Аваль квартиру АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08.12.2006 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим №4453.

Згідно з п. 10.1. Кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На підставі зазначених пунктів кредитного договору позивачем було направлено письмову вимогу вих. №5-2/4244 від 22 жовтня 2009 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором№014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року; письмову вимогу вих. №5-2/4245 від 22 жовтня 2009 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором№014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року.

Згідно письмової вимоги вих. №5-2/4244 від 22 жовтня 2009 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором№014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року, Банк вимагає з ОСОБА_2 протягом ніж 30 календарних дні з дати цієї вимоги, а саме до 22 листопада 2009 року здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі у розмірі 74416,39 дол. США.

Згідно з пунктом 6.5 кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, позивач в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 12.12.2026 на 22 листопада 2009 року та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості, таким правом позивач скористався.

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою від 22 жовтня 2009 року позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не підлягали виконанню.

08 серпня 2011 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений Договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року (Т. II а.с. 20-28). 08 серпня 2011 року відбулася добровільна реалізація заставного майна - предмета іпотеки: квартири АДРЕСА_2 . Грошові кошти в сумі 35 000 дол. США, отримані внаслідок добровільного продажу предмету іпотеки було зараховано банком в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Сума заборгованості зменшилася на 35 000 дол. США та склала станом на 16 вересня 2011 року - 63498,34 доларів США, що за курсом НБУ (1 долар США дорівнював 7,9733 грн.) складала 506291 (п`ятсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 31 коп., яка складається з:

заборгованості за кредитом - 32649,50 доларів США, що складає 260324,26 гривень; заборгованості за відсотками - 26006,27 доларів США, що складає 207355,79 гривень; пені за прострочення відсотків - 4842,57 доларів США, що складає 38611,26 гривень.

У зв`язку з цим, AT «Райффайзен Банк Аваль» була надана заява про зменшення позовних вимог від 22.09.2011 року (Т. І а.с. 93-94) та розрахунок заборгованості з якого вбачається, що сума від реалізації майна була зарахована на погашення тіла кредиту.

Такий порядок зарахування коштів передбачений п. 5.3. Договору про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 014/0054/74/68118 від 12 грудня 2006 року, укладеного 08 серпня 2011 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , а саме: «Кошти, отримані від Продажу об`єкту нерухомості, спрямовуються на погашення боргових зобов`язань у наступній черговості: Повернення суми кредиту; Сплата прострочених процентів; Сплата процентів; Сплата пені.»

Суд вбачає, що позивач виконав вимоги укладеної між ним та Відповідачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, що не спростовано стороною Відповідача.

Відповідачі не надали своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачі зобов`язання за вказаним договором частково не виконали, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Отже з вищенаведеного виходить, що станом на 22.11.2009 року (відповідно до письмової вимоги вих. №5-2/4244 від 22 жовтня 2009 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором№014/0054/74/68118 від 12.12.2006 року) ОСОБА_6 повинна здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі у розмірі 74 416,39 дол. США. з яких: - 66647,29 дол. США залишок по кредиту; - 7769,10 дол. США несплачені проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відтак, у межах строку кредитування до 12.12.2026 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 05 числа кожного місяця. Починаючи з 22 листопада 2009 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, колегія суддів відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Вказана правова позиція також наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10 цс 18.

З огляду на вищевикладене колегія суддів прийшла до висновку, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню не сплачені проценти станом на 22.11.2009 року у сумі 7 769,10 дол. США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає - 61 945,36 грн..

Щодо стягнення заборгованості за кредитом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з договором купівлі-продажу від 08 серпня 2011 року предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 було продано. Кошти, отримані від продажу квартири на загальну суму 35 000,0 доларів США, були внесені на рахунок погашення кредитної заборгованості, що підтверджується квитанцією №121LW92078 від 08 серпня 2011 року.

Отже станом на 08.08.2011 року заборгованість за сумою кредиту становить 67 649,50 дол. США.

Позивачем було сплачено 35 000,00 доларів США в рахунок боргу, з цього виходить, що залишком суми заборгованості за тілом кредиту є - 32 649,5 доларів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає - 260 324,25 грн..

На думку колегії суддів, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої пені, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідачів утворилась заборгованість у загальному розмірі - 40 418,6 доларів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає - 322 269,62 грн.. Тому, колегія суддів вважає за можливе задовольнити вимоги Банку та стягнути визначену суму заборгованості.

3.5 Чи були і ким порушенні, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів колегія суддів приходить до висновку про те, що право позивача на стягнення заборгованості за кредитним договором порушено відповідачами, а тому це право підлягає захисту.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» є обґрунтованими частково, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», не відповідають обставинам справи, першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

3.7 Розподіл судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку статті 141 ЦПК України необхідно стягнути в рівних частках, пропорційно задоволеним позовним вимогам, понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 700 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 730, 00 грн., разом 4 430,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі - 120,00 грн.,разом 4 550,00 грн..

Отже, на підставі вищевикладеного з відповідачів підлягає стягненню на користь Банку в рівних частках з кожного судовий збір у загальному розмірі 1 456,00 грн. = 4 550,00 грн. х 64%, тобто з кожного по 1 456,00 грн..

3.8 Порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 05 листопада 2019 року стасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 22.12.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації є АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 27.05.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (, адреса: 01014, м.Київ, вул. Звіринецька, 63) заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 40 418 (сорок тисяч чотириста вісімнадцять) доларів 60 центів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає - 322 269 (триста двадцять дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 62 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом - 32 649 (тридцять дві тисячі шістсот сорок дев`ять) доларів 50 центів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає - 260 324 (двісті шістдесят тисяч триста двадцять п`ять) грн. 25 коп.; - заборгованість за відсотками 7 769 (сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять) доларів 10 центів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9733 грн.) складає - 61 945 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот сорок п`ять) грн. 36 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках з кожного на користь «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (ЄДРПОУ 40326297, адреса: 01014, м.Київ, вул. Звіринецька, 63) судові витрати в загальній сумі -1 456 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) грн. 00 коп. = 4 550,00 грн. х 64%, тобто з кожного по - 1 456 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 11 лютого 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. В. Князюк