Провадження № 2/761/1940/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» до ОСОБА_1 про витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

У своїй позовній заяві з позивач просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 391), прийняте 27.06.2018 року (індексний номер: 41839312) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк Олена Григорівна.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.07.2004 року між Шевченківською районною у м. Києві радою з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони було укладено договір № 85/2 оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва, відповідно до п. 1.1. якого, Орендодавець на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві ради № 74 від 29.06.2004 року, зобов`язується передати, а Орендар - прийняти у тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення (будівлю, споруду) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 66,4 кв.м. 21.10.2004 року рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради за № 461 «Про приватизацію об`єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», було затверджено перелік об`єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва, що підлягають приватизації шляхом викупу згідно додатку № 1 якого, серед об`єктів приватизації було включено також нежитлове приміщення загальною площею 66,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (покупець - ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я»). 01.07.2005 року між Шевченківською районною у м. Києві радою з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони було укладено договір № 882/2 оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва, відповідно до п. 1.1. якого, Орендодавець на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві ради № 104 від 30.06.2005 року, зобов`язується передати, а Орендар - прийняти у тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення (будівлю, споруду) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м., в т.ч. підвал з орендуємою площею 66,4 кв.м., згідно поверхового плану приміщення № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням господарського суду м. Києва від 05.10.2006 року за № 30/493 зобов`язано Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві Ради (01030, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 26/4, ) виконати рішення Шевченківської районної у м. Києві Ради 12 сесії 4 скликання № 461 від 21.10.04., а саме: укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клуб споживачів «Джерело здоров`я» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ) договір купівлі-продажу нежилого приміщення загальною площею 66,40 кв. м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . 09.11.2006 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони, було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення за № 4254, відповідно до п. 1.1. якого, продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти нежилі приміщення, загальною площею 66,40 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і зобов`язується сплатити за них грошову суму, визначену цим договором. Відчужуються нежилі приміщення (в літ А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м., згідно з технічною документацією Київського МБТІ. 27.12.2006 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони, було підписано Акт приймання - передачі приміщення, відповідно до абз. 2 якого, продавець передав, а покупець прийняв згідно з договором купівлі - продажу нежилого приміщення від 09.11.2006 року, реєстраційний № 000528/10 нежилі приміщення (в літ А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 25.01.2007 року Київським МБТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна було зареєстровано нежитлове приміщення (в літ. А) загальною площею 66,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я». Разом з тим, згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2020 року за № 207128378, нежилі приміщення (в літ А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві власності гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.06.2018 року за № 523, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Шепелюк О.Г. Проте, право на розпорядження нежитловими приміщеннями (в літ. А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) заг. пл. 66,40 кв.м. по АДРЕСА_1 належало виключно ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» (), а відтак, відчуження спірного майна відбулось поза волею власника

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року було витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк Олени Григорівни ( АДРЕСА_2 ) належним чином завірені копії договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.06.2018 року за №523, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., а також копії усіх документів, які стали підставою для посвідчення вказаного договору. Також витребувано у КП Київської міської ради «Київське МБТІ» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 4-в) належно завірені копії договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. 17.09.2008 року за №2257, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві власності від 23.09.2008 року за реєстровим №763, а також копію реєстраційного посвідчення виданого на підставі вказаного договору та копію технічного паспорта на спірне приміщення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.

Позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак представник позивача подав через канцелярію заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримав, просив суд задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено, а також підтверджується матеріалами справи, що 06 липня 2004 року між Шевченківською районною у м. Києві радою з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони було укладено договір № 85/2 оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва, відповідно до п. 1.1. якого, Орендодавець на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві ради № 74 від 29.06.2004 року, зобов`язується передати, а Орендар - прийняти у тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення (будівлю, споруду) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 66,4 кв.м.

21 жовтня 2004 року рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради за № 461 «Про приватизацію об`єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», було затверджено перелік об`єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва, що підлягають приватизації шляхом викупу згідно додатку № 1 якого, серед об`єктів приватизації було включено також нежитлове приміщення загальною площею 66,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (покупець - ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я»).

01 липня 2005 року між Шевченківською районною у м. Києві радою з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони було укладено договір № 882/2 оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва, відповідно до п. 1.1. якого, Орендодавець на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві ради № 104 від 30.06.2005 року, зобов`язується передати, а Орендар - прийняти у тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення (будівлю, споруду) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м., в т.ч. підвал з орендуємою площею 66,4 кв.м., згідно поверхового плану приміщення № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.10.2006 року за № 30/493 зобов`язано Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві Ради (01030, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 26/4, ) виконати рішення Шевченківської районної у м. Києві Ради 12 сесії 4 скликання № 461 від 21.10.04., а саме: укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клуб споживачів «Джерело здоров`я» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ) договір купівлі-продажу нежилого приміщення загальною площею 66,40 кв. м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

09 листопада 2006 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони, було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення за № 4254, відповідно до п. 1.1. якого, продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти нежилі приміщення, загальною площею 66,40 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і зобов`язується сплатити за них грошову суму, визначену цим договором.

Відповідно до Договору, відчужуються нежилі приміщення (в літ А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м., згідно з технічною документацією Київського МБТІ.

27 грудня 2006 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради з однієї сторони та ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» з другої сторони, було підписано Акт приймання - передачі приміщення, відповідно до абз. 2 якого, продавець передав, а покупець прийняв згідно з договором купівлі - продажу нежилого приміщення від 09.11.2006 року, реєстраційний № 000528/10 нежилі приміщення (в літ А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

25 січня 2007 року Київським МБТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна було зареєстровано нежитлове приміщення (в літ. А) загальною площею 66,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я», що підтверджується копією реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 .

Разом з тим, згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2020 року за № 207128378, нежилі приміщення (в літ А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві власності гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.06.2018 року за № 523, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Шепелюк О.Г.

У свою чергу, гр. ОСОБА_1 придбала спірне приміщення у гр. ОСОБА_2 .

Натомість, встановлено, що гр. ОСОБА_2 придбала спірне приміщення 20.09.2016 року на підставі договору купівлі - продажу нежилих приміщень за № 2506 у гр. ОСОБА_3 , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М.

Разом з тим, відповідно до п. 1 договору купівлі - продажу нежилих приміщень від 20.09.2016 року за № 2506, нежилі приміщення належать Продавцю ( ОСОБА_3 ) на підставі договору купівлі - продажу нежилих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. 17.09.2008 року за № 2257, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві власності від 23.09.2008 року за реєстровим № 763.

У свою чергу, відповідно до листа Київського державного нотаріального архіву від 03.11.2019 року за № 4238/01-21 вбачається, що у справі № 2 - 27 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій», том № 2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. за реєстровим № 2257 - 2260 від 03.09.2008 року міститься запис про засвідчення справжності підпису на двох статутах ТзОВ «Яснозерне - 1».

Відповідно за 17.09.2008 року відсутній будь - який запис щодо посвідчення договору купівлі - продажу нежитлового приміщення № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) в літ А., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , укладеного між представниками ТОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченком В.Ф.

Крім цього, згідно з Інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське МБТІ» від 11.10.2019 року за № 1861 право власності на нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) заг. пл. 66,40 кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстровано за ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» на підставі договору купівлі -продажу, посвідченого Шепелюк О.Г. приватним нотаріусом Київського МНО від 09.11.2006 року за № 4254 та зареєстровано в Бюро 25.01.2007 року за реєстровим № 2968/812-п.

Відтак, як вбачається із матеріалів справи, станом на 27.06.2018 року (дата набуття права власності Відповідачем у справі), законним та єдиним власником спірних нежитлових приміщень на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Шепелюк О.Г. приватним нотаріусом Київського МНО від 09.11.2006 року за № 4254 було ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» ().

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею, що встановлено ст. ст. 317, 319 ЦК України.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Правова позиція щодо можливості витребування нерухомого майна у добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України відображена у постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2776цс16.

Такий ж висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду при розгляді справи 674/31/15-ц в якій висловлено позицію, що захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що право власності на спірний об`єкт нерухомого майна гр. ОСОБА_1 , як покупець (правонаступник) за вказаним договором купівлі-продажу, не набула, оскільки документи, які б свідчили про попереднє набуття продавцем за цим договором права приватної власності та право розпорядження на цей об`єкт нерухомого майна, не посвідчувались та не складались (лист Державного нотаріального архіву від 03.11.2019 року за № 4238/01-21).

Разом з тим, Позивач, як дійсний та єдиний власник приміщення не був стороною договору купівлі - продажу спірного об`кту нерухомості, за яким відбулося відчуження спірного майна, а відтак вказане нерухоме майно слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, що у свою чергу, є підставою, відповідно до статті 388 ЦК України, для витребування цього майна від гр. ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» ().

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійним правочином чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Статтею 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що держава гарантує об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Виходячи з норми ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно ті речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які відповідають законодавству.

Згідно із пунктом 41 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно із положеннями частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно роз`яснень, що містить п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійним правочином чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Відтак, враховуючи те, що належне ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» () майно (спірні нежитлові приміщення) вибуло із володіння Позивача поза його волею, суд приходить до висновку, що таке майно підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння Відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» (), а тому, слід скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності гр. ОСОБА_1 на об`єкт спірного нерухомого майна.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

За таких підстав позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Щодо судових витрат суд дійшов наступних висновків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 3 915 00,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 330, 388 ЦК України, а також Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п. 41 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 55, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» до ОСОБА_1 про витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності- задовольнити у повному обсязі.

Витребувати від ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» об`єкт нерухомого майна - нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 391) та зобов`язати повернути вказане майно ТзОВ «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я».

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 72) загальною площею 66,40 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 391), прийняте 27.06.2018 року (індексний номер: 41839312) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк Олена Григорівна.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Споживачів «Джерело Здоров`я» судовий збір у розмірі 3 915 00,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛУБ СПОЖИВАЧІВ «ДЖЕРЕЛО ЗДОРОВ`Я», адреса місця знаходження - 01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Б. Хмельницького, буд. 10, літера А, код ЄДРПОУ - 31356216,

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП: невідомий.

Суддя: