Провадження №2/523/1100/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання - Єпутатова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10.10.2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_6 боргу за договором позики: від 23.10.2013 року 140000,00 грн. та відсотки в сумі 14000,00грн., інфляційне збільшення суми боргу 157291,00 грн., та договором позики від 25.11.2013 року у розмірі 157990,00 грн., відсотки по договору у розмірі 80593,00 грн.

Позов мотивувався тим, що між сторонами на складання вищезазначених договорів позики були складені відповідні розписки про отримання суми коштів з процентною ставкою 2% в місяць. Порядок та строки повернення боргу обумовлені в договорах та визначені в розписках.

01.05.2016 року відповідач ОСОБА_6 повернув позивачу 30000,00 грн. та відсотки щомісячно в сумі 4400,00 грн. по квітень 2016 року включно, з яких 3400,00 грн. це відсотки по договору від 23.03.2013 року, 1000,00 грн. - це частина відсотків по договору позики від 25.11.2013 року.

Ухиляння ОСОБА_6 від сплати іншої частини боргу спонукало позивача до звернення до суду.

28.03.2017 року заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси позов задоволено.

Подальший рух справи:

05.09.2018 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси заочне рішення по справі скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку з підготовчим засіданням.

21.11.2018 року після повторного авторозподілу справа прийнята до провадження суддею Дяченко В.Г., призначено підготовче засідання.

02.04.2019 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси, за клопотанням представника позивача, залучено правонаступників відповідача ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мати померлого ОСОБА_2 та дружину померлого ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнала.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, надала заяву про відмову у задоволенні позову через пропуск строків пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, та пояснила, що до спірних правовідносин неможливо застосувати положення ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, так як надана позивачем розписка від 23.10.2013 року не доводить існування між сторонами правовідносин за договором позики. Також, в матеріалах справи відсутні докази укладання договору позики та факт передачі коштів саме 23.11.2013 року. Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 підтримав її правову позицію.

Судом встановлено:

23.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладений договір позики на суму 170 000 грн. 25.11.2013 року між тими самими сторонами був укладений ще один договір позики на суму 6 100 долларів США. На підтвердження укладання договорів позики відповідачем були складені відповідні розписки про отримання суми коштів з процентною ставкою під 2% в місяць. Порядок та строки повернення були обумовлені договорами та зазначені в розписках. 01.05.2016 року відповідач повернув позивачу кошти у розмірі 30 000 грн., відсотки отримував щомісячно лише у сумі 4 400 грн. по квітень 2016 року включно, 3400 грн. - це відсотки по договору від 23.10.2013 року, 1000 грн. це частина відсотків по договору позики від 25.11.2013 року. Іншу частину основного боргу та залишок по відсоткам позивач не отримував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а.с.184, т.1).

Спадкоємцями померлого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.183, т.1).

Позивач, як кредитор спадкодавця, звернувся через нотаріуса з вимогою до спадкоємців ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.258, т.1).

В матеріалах спадкової справи (а.с.181-261, т.1) відсутні докази одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину на будь яке спадкове майно.

Суд не приймає визнання позову ОСОБА_2 так як до неї не заявлено жодних вимог.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, суд встановлює такі обставини:

-чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України;

-коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

-при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

-при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, (в редакції на час звернення кредитора спадкодавця з вимогою до спадкоємців) , спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

З положень пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, судом встановлено, що обставини укладення договорів позики від 23.10.2013 року та 25.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на 170000,00 грн. та 6100,00 доларів США, а також часткове повернення боргу доведені.

Кредитор спадкоємця звернувся з вимогою відповідно до положень ст. 1281 ЦК України.

Спадкоємці свій обов`язок, встановлений ст.1282 ЦК України, не виконали, доказів одноразового платежу на задоволення вимог кредитора суду не надано.

Суд позбавлений можливості задовольнити вимоги кредитора через звернення стягнення на майно яке передано спадкоємцям в натурі через не визначення меж вартості майна, яке отримано кожним спадкоємцем в натурі, так і вимоги такої не заявлялось.

Через вищезазначені обставини справи суд відмовляє у задоволенні позову та зазначає, що кредитор спадкоємця не позбавлений захисту свого права у спосіб визначений ч.2 ст. 1282 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми боргу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25.06.2021 року.

Суддя