ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2603/21 Справа № 199/8832/19 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ФінГруп Фактор на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ФінГруп Фактор до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ФінГруп Фактор (далі ТОВ ФК ФінГруп Фактор) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

14 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №904/6136/20 за його позовом до ТОВ ФК ФінГруп Фактор та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договором поруки недійсним.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №904/6136/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договором поруки недійсними.

Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач ТОВ ФК ФінГруп Фактор звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі та порушив ефективність судового процесу.

Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливо здійснювати до вирішення справи №904/6136/20, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договором поруки недійсними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, які є вичерпними.

Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є стягнення на користь позивача заборгованості за договором №644 про надання овердрафтового кредиту та договором поруки №644DP у розмірі 3 184 541,51 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2 959 828,97 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 224 712,54 грн., пеня 233 976,67 грн.

Предметом розгляду цивільної справи №199/8832/19 є визнання недійсним договір факторингу №17.10/19 від 17 жовтня 2019 року, укладений між ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" та ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор" про відступлення ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" на користь ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор" права грошової вимоги за договором №644 від 21 грудня 2018 року про надання овердрафтового кредиту від 21 грудня 2018 року; визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 17 листопада 2019 року за договором поруки №644/DР від 21 грудня 2018 року, укладений між ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" та ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор" про відступлення ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" на користь ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор" права грошової вимоги за договором поруки № 644/DP від 21 грудня 2018 року.

Тобто спір виник з приводу правомірності набуття права вимоги до відповідача позивачем у даній справі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі узгоджуються з положеннями п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Посилання апелянта, що зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ФінГруп Фактор залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.