12 лютого 2021 року м.Суми
Справа №586/961/16-ц
Провадження № 22-ц/816/134/21
судді Сумського апеляційного суду Ткачук С.С. щодо постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Сумського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року за результатами перегляду справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Страшка Олега Володимировича на ухвалу Середино Будського районного суду Сумської області від 26 листопада 2020 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Середино Будської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -
Звернувшись до суду із позовом у листопаді 2016 року, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,094 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_2 .
Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі заповіту прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_2 на все належне майно та отримала свідоцтво на право на спадщину на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розташований на земельний ділянці, яку померла ОСОБА_2 отримала на підставі договору купівлі продажу, однак за життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на неї та отримати державний акт, що позбавляє позивача оформити свої права на вказану земельну ділянку в порядку спадкування.
Рішенням Середино Будського районного суду Сумської області від 30.05.2018 року позовні вимог задоволено.

На аркуші 46 справи є рішення суду від 30.05.2018 року, яке містить ознаки вступної, мотивувальної і резолютивної частин.

Дане рішення наступного змісту: «Справа № 586/961/16-ц РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 30 травня 2018 року, Середино-Будський районний суд, Сумської області, в складі: головуючого судді - Швець І.Є., при секретарі Попової М.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Середино-Буда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Середино-Будської міської ради, Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, встановив: керуючись ст.ст. 373,1216,1217,1218,1223,1225 ЦК України, ст.ст. 57,60,74,208,213,215 ЦПК України вирішив: Позовні вимоги ОСОБА_1 до Середино-Будської міської ради, Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити. Рішення можу бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області на протязі 30-ти днів з дня проголошення або з дня складання повного судового рішення. Суддя Середино - Будського райсуду підпис І.Є.Щвець.»

Повний текст рішення та протокол судового засідання в матеріалах справи відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Страшок О.В. у жовтні 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Однією з підстав поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, не отримання повного тексту оскарженого рішення.

03.11.2020 року ухвалою судді Сумського апеляційного суду від 03.11.2020 року справу витребувано з Середино - Будського райсуду Сумської області, яка надійшла 06.11.2020 року.

Ухвалою судді Сумського апеляційного суду від 09.11.2020 року, у зв`язку з тим, що в матеріалах справи наявна лише вступна та резолютивна частини рішення, яка не містить висновку на яку саме земельну ділянку суд визнав право власності за ОСОБА_1 , матеріали даної цивільної справи повернуто до Середино Будському районному суду Сумської області для усунення вказаних недоліків шляхом ухвалення додаткового рішення.

Поряд з цим, 16.11.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Страшок О.В. звернувся до місцевого суду із заявою, у якій просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,094 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовував тим, що рішення суду від 30.05.2018 року прийнято на користь позивача, проте рішення суду не містить описової, мотивувальної та резолютивної частин, а також судом не було вирішено питання щодо конкретизації земельної ділянки.

На виконання ухвали судді апеляційного суду, від 09.11.2020р., Середино Будський районний суд ухвалою від 26.11.2020 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07.12.2020 року про виправлення описки, в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

Відмовляючи у задоволення заяви з цього питання, суд першої інстанції виходив з того, що обставини викладені у заяві стосовно невідповідності рішення суду ст. 365 ЦПК України не можуть бути підставою ухвалення додаткового рішення суду в розумінні положень ст. 270 ЦПК України, оскільки посилення представника позивача на невідповідність рішення ст. 265 ЦПК України не є підставою для ухвалення додаткового рішення, а фактично є доводами апеляційної скарги на це рішення, які є предметом апеляційного перегляду справи.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Страшок О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції було проігноровано ухвалу Сумського апеляційного суду від 09.11.2020 року. Вказує, що є підстави для ухвалення додаткового рішення, оскільки, не зважаючи на постановлення рішення суду про задоволення позову, в резолютивній частині не було зазначено земельну ділянку, яка вказувалась в позовній заяві.

Постановою Сумського апеляційного суду від 09.02.2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Страшка О.В. задоволено. Ухвалу Середино Будського районного суду Сумської області від 26.11.2020 року скасовано і передано питання про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржене рішення суду від 30.05.2018 року взагалі не містить ані обставин, які були встановлені судом першої інстанції під час розгляду цієї справи, ані мотивів з яких суд виходив, задовольняючи позовні вимоги, крім того у резолютивній частині рішення не зазначено, на яку саме земельну ділянку (її розмір, кадастровий номер (за наявності), місцезнаходження) було визнано право власності в порядку спадкування за позивачем. Тобто, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права на земельну ділянку фактично судом першої інстанції вирішені не були, а тому не можуть бути предметом апеляційного перегляду. Вказане питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення.

Проте, з висновком колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Сумського апеляційного суду не можу погодилася, оскільки прийняті з порушенням норм процесуального права зважаючи на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених процесуальним законодавством; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про прав та обов`язків осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні; суд може ухвалити додаткове рішення лише щодо раніше ухваленого ним рішення, яким закінчено розгляд справи.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 365 ЦПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються: 1) дата і місце його ухвалення; 2) найменування суду; 3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів; 4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання; 5) номер справи; 6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи; 7) вимоги позивача; 8) прізвища та ініціали представників учасників справи.

В описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

У резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України;

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції 30.05.2018 року було постановлено рішення, яке має ознаки скороченого рішення: вступної, частково мотивувальної і резолютивної частин рішення, як передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Повний текст рішення у справі не складався.

Таким чином, у даній цивільній справі судом першої інстанції постановлено скорочене рішення суду, у якому в резолютивній частині вказано про задоволення позову без вирішення предмету спору, але мотивувальна частини рішення не містить встановлених судом фактичних обставин справи, його висновків, є тільки посилення на норми матеріального та процесуального права, якими суд керувався.

Вимогам ст. 265 ЦПК України щодо змісту рішення суду, оскаржене рішення не відповідає.

Отже, з урахуванням наведеного та підстав, перелічених у ст. 270 ЦПК України, за яких суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, визнаю, що у даній справі не можливо ухвалити додаткове рішення.

Саме про це зазначив суд першої інстанції у своїй ухвалі про відмову в ухваленні додаткового рішення, яка незаконно була скасована апеляційним судом і питання вдруге передано на розгляд суду першої інстанції.

У разі залишення в силі оскарженої ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд мав можливість розглянути апеляційну скаргу на рішення місцевого суду від 30.05.2018 року по суті, яка надійшла ще 20.10.2020 року, з підстав дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при його постановленні, завершив триваючий з листопада 2016 року строк не вирішення позовної вимоги по суті, притому, що справа не належить до категорії складної.

За правилами ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду має бути розглянута протягом 60 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційна провадження у справі на рішення суду відкрито 29.12.2020 року і до цього часу триває судовий розгляд апеляційної скарги, бо вдруге питання про ухвалення додаткового рішення передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повторно направляючи питання на розгляд суду першої інстанції, апеляційний суд не сприяє дотриманню розумному строку судового розгляду справи, як це передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

З статті 6 Конвенції випливає, що саме доступність правосуддя є невід`ємним елементом право на справедливий суд, проте сам термін «доступність» у тексті статті прямо не вживається. Вирішуючи у 1975 році справу «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд, відзначив, що сама структура статті 6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби не охороняла право на те, що справа взагалі буде розглядатися. Таким чином закріпивши в частині 1 статті 6 Конвенції, правило, яке визначає невід`ємне право особи на доступ до суду.

Розглянув апеляційну скаргу на рішення Середино - Будського райсуду Сумської області від 30.05.2018 року, апеляційний суд ухвалив би своє судове рішення, яке б мало для заявниці кінцевий результат вирішення заявленого нею спору по суті, чим завершився нерозумно тривалий строк судового розгляду. У даному випадку судовий розгляд справи продовжує тривати.

Суддя Сумського апеляційного суду С.С. Ткачук