"22" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження майном, -
24.12.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження майном, у якому просить: зобов`язати відповідачів негайно звільнити будинок АДРЕСА_1 та в тому числі забрати свої особисті речі з приміщення; заборонити відповідачам використовувати приміщення будинку АДРЕСА_1 без отримання на це відповідного дозволу власника; заборонити відповідачам у будь-який спосіб чинити позивачу перешкоди у користуванні належним йому майном приміщення будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Як вбачається з матеріалів справи, суд направляв копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами за вказаною у позові фактичною адресою проживання відповідачів, однак судова кореспонденція повернулась до суду без вручення. Суд також повідомляв відповідачів про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Крім того, суд повторно направляв судову кореспонденцію на зазначену в позові фактичну адресу відповідачів, яка повернулась до суду без вручення, а направлена кореспонденція за встановленим судом місцем реєстрації відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 ) повернулась до суду «за закінченням терміну зберігання».
Таким чином, суд у відповідності до вимог цивільного процесуального закону вжив всіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про наявність на розгляді суду відповідної позовної заяви.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Треті особи у справі отримавши копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви та доданими до них документами, станом на час ухвалення рішення у справі своїм правом на подання письмових пояснень не скористались.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ТОВ «Конкер груп» є власником нежитлової нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будівлі №17/18 від 30.03.2018 року, копією акту №16 приймання-передачі будівлі від 03.04.2018 року, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2018 року та копією технічного паспорту на громадський будинок нежитлового призначення АДРЕСА_1 (а.с. 12-17, 21-25).
За змістом листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103/5287/34/5 від 10.07.2020 року адресованого директору ТОВ «Конкер груп»: «Ваш лист від 11.06.2020 №11/06-20-1 щодо групи осіб, що є переміщеними з тимчасово окупованої території України або району АТО, що перебувають за адресою: м. Київ, вул. Труханівська - 3, розглянутий в Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації. За результатами розгляду повідомляємо, що за інформацією, яка міститься в Реєстрі територіальної громади міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Труханівська - 3 або Труханівська - 3-А станом на 09.07.2020 року зареєстровані особи відсутні. Станом на 18.06.2020 в Управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відсутні отримувачі соціальної допомоги, які «зареєстровані» за адресою: АДРЕСА_1 . Також інформуємо, що на квартирному обліку в Дніпровському районі перебуває 2 учасника бойових дій, які брали участь в Антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, та мають довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 ».
За змістом листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103/8787/34/4 від 03.11.2020 року адресованого адвокату Федірко С.: «На адвокатський запит від 28.10.2020 №01-10/20 інформуємо, що за даними Реєстру територіальної громади міста Києва за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований».
Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_5 , він 15.10.2020 року прибув на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 приблизно о 22:00. Наразі охоронна фірма забезпечує охорону периметру даної будівлі і підлеглий ОСОБА_5 повідомив йому, що невідомі особи намагаються виламати замки та проникнути незаконно до приміщення. Прибувши за вказаною адресою ОСОБА_5 побачив авто поліції та співробітників Дніпровського районного УП. Один з поліцейських зупинив ОСОБА_5 , оскільки біля дверей було двоє невідомих осіб і ОСОБА_5 направлявся до них. Коли ОСОБА_5 запитав у невідомих осіб: «що вони роблять?», поліцейський, який зупинив ОСОБА_5 відповів що вони виламують двері і він особисто дав на це наказ і дозвіл. У відповідь ОСОБА_5 попередив поліцейського, що дана будівля опечатана оперативно-слідчою групою 15.10.2020 року приблизно о 16:00. По даному факту вже відкрите кримінальне провадження від 16.09.2020 року, а дії поліцейського в свою чергу трактуються як перевищення владних повноважень і віддання злочинного наказу. У відповідь поліцейський сказав щоб ОСОБА_5 покинув місце події, а по суті залишив об`єкт, який знаходиться під охороною ТОВ КС відповідно до договору з ТОВ Кронкер Груп, яке є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , бо інакше поліцейський віддасть наказ заарештувати ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 подзвонив на «102» та повідомив про даний факт перевищення владних повноважень та віддання злочинного наказу боку ОСОБА_8 . Також, молодики, які намагалися виламати двері після телефонного дзвінка до поліції одразу відійшли від дверей встигнувши лише зірвати печатку, яку о 16:00 опечатала слідчо-оперативна група. Під час розмови ОСОБА_5 з поліцейським ОСОБА_8 до них підійшов чоловік, який представився як ОСОБА_9 керівник Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції і повідомив, що особи ( ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та інші особи у кількості 7 осіб) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 про що є відповідні довідки видані Управлінням соціального захисту Дніпровського району. Також, ОСОБА_9 повідомив, що вказані особи перебувають на квартирному обліку в Дніпровському районі як такі, що потребують поліпшення житлових умов категорії пільговиків ветеранів АТО, а представниками управління соціального захисту складено відповідний акт обстеження житлових умов, який додано до квартирної справи осіб. Зазначені особи, зі слів ОСОБА_9 , подали заяви та мають намір прийняти участь у пільговому забезпеченні житлом по програмі 50/50 з фінансуванням з міського бюджету відповідно до розпорядження/постанови 208 КМДА (КМР). На момент підписання договору з Конкер Груп ОСОБА_5 , як директору охоронної фірми, надали документи, які надають право власності, витяг з міського земельного кадастру та відповідь Дніпровської РДА, що за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не зареєстрований та не проживає і що дане приміщення є нежитловим. Даний факт також підтвердив ОСОБА_9 . Ксерокопії всіх перелічених документів долучили до матеріалів кримінального провадження від 16.09.2020 року, а оригінали були представлені працівникам поліції (а.с. 35-38).
Згідно акту про обстеження доступу до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 28.08.2020 року, цей акт складений адвокатом Федірко С.М., представником ТОВ «Крокен Груп» за довіреністю Фактіним Д.Г. та представником охорони Кикоть В.В. про те, що станом на 28.08.2020 року обмежений доступ до приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці №66:438:0051 не пропускають фізичні особи, які чинять перешкоди та стверджують, що вони проживають у вказаному приміщенні та в тому числі утримують в приміщенні належне їм майно. Особи представились: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 та зазначили, що їм відомо про те, що приміщення є нежитловим. Крім них в приміщенні проживає також ОСОБА_4 . ОСОБА_1 надав копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за вказаною адресою. Внаслідок цього унеможливлено вхід представників товариства до приміщення. Актом також засвідчено зміну невстановленими особами запірних замків на належному товариству приміщенні (а.с. 39).
За змістом наявних в матеріалах справи даних відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованими по м. Києву не значаться. При цьому, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 78-81).
Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).
Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ст. 318 ЦК України).
Статтею 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 319 ЦК України).
У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Так само, статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Згідно ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).
Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 386, 391 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статями 16, 386, 391 ЦК України.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1-4 ЦПК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права власності.
Надавши оцінку визначеним позивачем способам захисту, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог щодо заборони відповідачам використовувати належне позивачу приміщення без отримання на це відповідного дозволу власника, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений законом.
Стосовно інших вимог позивача до відповідачів в сфері захисту прав власності позивача на нежитлове приміщення суд дійшов наступного висновку.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому відповідачі проживають у вказаному нежитловому приміщенні, тримають у ньому свої особисті речі та чинять товариству перешкоди в користуванні належним йому нежитловим приміщенням.
Також убачається, що за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні.
При цьому, один з відповідачів, а саме ОСОБА_1 , згідно наявної в матеріалах справи довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.05.2018 року має фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана довідка є правовою підставою для перебування відповідача ОСОБА_1 у приміщенні 3а по АДРЕСА_7 та є підставою користування ним, при цьому позивачем не оскаржено взяття на облік відповідача ОСОБА_1 за вказаною адресою (з підстав не надання згоди на це власника приміщення, характеристики об`єкта як нежитлового приміщення тощо) і матеріали справи не містять даних про підроблення цієї довідки, адже відповіді Дніпровської РДА стосувались відсутності саме зареєстрованих осіб у приміщенні та повідомлялось про наявність двох осіб стосовно яких видані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 , без ідентифікації цих осіб.
За таких умов вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_1 звільнити належне позивачу приміщення, у тому числі від його особистих речей, не підлягають до задоволення, оскільки вказаний відповідач має правову підставу перебування у приміщенні та користування ним, яка не оскаржене та не скасована.
При цьому, як вказаний відповідач ОСОБА_1 так і інші відповідачі не мають права чинити власнику перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності майном, тож з огляду на встановлені судом обставини та викладені норми чинного законодавства України вимоги позову щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом заборони відповідачам чинити позивачу перешкоди в користування нежитловим приміщенням підлягають до задоволення.
Ураховуючи, що судом не встановлено наявності будь-якої правової підстави для перебування/проживання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у належному позивачу приміщенні 3а по АДРЕСА_7 та користування цим приміщенням, вимоги позивача щодо зобов`язання зазначених відповідачів звільнити приміщення, у тому числі від власних особистих речей, підлягають до задоволення, як обраний позивачем спосіб захисту свого права власності.
Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення і відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до частини задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 13, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 2, 15, 16, 316, 317, 318, 319, 321, 325, 328, 334, 379, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження майном - задовольнити частково.
Усунути Товариству з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» перешкоди в користуванні належним йому майном за адресою: АДРЕСА_1 - заборонити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чинити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» перешкоди у користуванні належним йому майном за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звільнити належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі від особистих речей.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 350 (триста п`ятдесят) грн. 34 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 350 (триста п`ятдесят) грн. 34 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 350 (триста п`ятдесят) грн. 34 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронкер груп» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 350 (триста п`ятдесят) грн. 34 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 22.06.2021 року.
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 );
Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_7 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 );
Відповідач - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 );
Суддя -