ЄУН №337/1160/20
Провадження № 2/337/42/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., за участю позивачки ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Курінної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

- за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_14 про визначення порядку користування квартирою,

- зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_14 , про встановлення порядку користування квартирою,

- позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали до суду позов про встановлення порядку користування спірною квартирою АДРЕСА_1 , в якому просять:

- виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування кімнату №7 площею 13,3 кв.м., з прилеглим до неї балконом, площею 0,81 кв.м.;

- виділити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у користування кімнату №8 площею 16,5 кв.м. та кімнату №9 площею 13,8 кв.м. з прилеглою до нею лоджією площею 1,55 кв.м.;

- інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні;

- стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позову зазначили, що співвласники квартири позбавлені можливості самостійно визначити порядок користування нею.

Ухвалою судді від 10 квітня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

30 червня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про встановлення порядку користування спірною квартирою АДРЕСА_1 , в якому просить:

- виділити їй, ОСОБА_2 , у користування кімнату №7 площею 13,3 кв.м., з прилеглим до неї балконом, площею 0,81 кв.м.;

- виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у користування дві суміжні кімнати №8 площею 16,5 кв.м. та кімнату №9 площею 13,8 кв.м. з межуючими з ними лоджією;

- інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні.

03 липня 2020 року відповідач ОСОБА_14 подав до суду позов, який він назвав зустрічним, про встановлення порядку користування спірною квартирою АДРЕСА_1 , в якому просить:

- виділити йому, ОСОБА_1 , його сестрі ОСОБА_1 , та її доньці ОСОБА_3 у користування дві суміжні кімнати №8 площею 16,5 кв.м. та кімнату №9 площею 13,8 кв.м. з межуючими з ними лоджією;

- виділити ОСОБА_2 у користування кімнату №7 площею 13,3 кв.м., з прилеглим до неї балконом, площею 0,81 кв.м.;

- інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні.

Ухвалою суду від 14 липня 2020 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 , та приєднано до справи позов ОСОБА_14 .

Своє право подати відзив щодо жодного із позовів сторони не реалізовували.

Ухвалою суду від 19 січня 2021 року у справі закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Її позов просила задовольнити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 наполягала на задоволенні її позову та пояснила, що вона проживає разом з чоловіком і донькою ОСОБА_3 (остання зараз знімає квартиру в буд. АДРЕСА_2 ). В квартирі вона проживає з 1985 року, а з 1991 року, разом із чоловіком - в дальній кімнаті (№9). Квартира приватизована на п`ятьох осіб (по 1/5 частині у кожного), однак один з співвласників - її брат ОСОБА_4 помер в 2015 році. З 2015 року усі співмешканці живуть окремими сім`ями, та не ведуть спільне господарство. Вона з чоловіком робили ремонти в квартирі, та сплачують комунальні послуги за спірну квартиру, однак постійно сваряться з іншими співвласниками. Ті прикручують воду, пишуть записки, погрожують вигнати. Хоче, щоб їй виділили у користування кімнату № 7 , яка є ізольованою, окремою кімнатою, де можна закритись, що їх ніхто не чіпав, і щоб платити комунальні послуги лише за цю частину квартири.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 пояснила суду, що їй належить 1/5 частка квартира, як приватизована, та 1/5 частка, яку вона успадкувала після смерті сина ОСОБА_4 в 2015 році, однак право власності на неї ще не оформлювала. Тривалий час вона проживає в кімнаті №7, з прилеглим балконом, де робила ремонт за власні кошти. Раніше комунальні послуги вона сплачувала справно, але зараз їй на це не вистачає пенсії. До кімнати №7 вона дуже звикла. Зараз вона повністю не бачить на одне око, і в своїй кімнаті може все знайти напомацки. З іншими співмешканцями квартири, приблизно з 2000 року не живе однією сім`єю. У всіх свої окремі бюджети, та окремі холодильники. Інколи, вона навіть не вітаються.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвокат Курінна О.І. в судових засіданнях просила задовольнити позов її довірітельниці, посилаючись на стан здоров`я і вік ОСОБА_2 , яка вже не зможе обладнати для себе такі умови перебування в новій кімнаті, як ті, що вже створені нею в кімнаті №7. Крім того посилалась на необхідність закріплення користування квартирою в порядку попередньої домовленості сторін.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 пояснив, що він проживав в квартирі з 2000 по 2004 рік. Тоді він мешкав в кімнаті №8. Зараз проживає за іншою адресою. Вважає, що кімната №7 , якою вже тривалий час користується його мати ОСОБА_2 , повинна і залишатись в її користуванні. Йому в спільне користування з сестрою ОСОБА_1 і її донькою ОСОБА_3 просить виділити інші кімнати, однак проживати там він зараз не збирається, і приходить до квартири лише в гості, а тому не потребує окремої кімнати.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її колишній чоловік, з яким вони жили з 2003 року по 26.01.2020 року. Певний час вона проживала в спірній квартирі. Спочатку відносини у співвласників були нормальні, однак пізніше почались непорозуміння між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Квартиру вона часто відвідувала з 2014 року по 2017 рік. Тоді ОСОБА_2 проживала в маленькій ізольованій кімнаті, а ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в дальній кімнаті.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона товаришує з позивачкою ОСОБА_1 , і приблизно з 2005 року приходила до неї в гості. До, приблизно, 2015 року, вона приходила в квартиру кілька раз на рік. З 2015 по 2019 рік квартиру відвідала набагато частіше (кілька раз на місяць чи раз на кілька місяців). ОСОБА_1 весь час проживала з дальній кімнаті з чоловіком і донькою. Середня (прохідна) кімната біла вільна, а ОСОБА_2 жила в маленькій ізольованій кімнаті. Знає, що чоловік ОСОБА_1 робив ремонт на кухні квартири. Останні півтора роки вона не приходить в гості до своєї подружки, оскільки у тієї конфлікти з матір`ю.

Свідок ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що вона товаришує з позивачкою ОСОБА_1 приблизно з 2004 року. З того часу часто буває у неї вдома. ОСОБА_1 приймала її на кухні чи в дальній кімнаті. ОСОБА_2 вона бачила на кухні. Якими кімнатами користуються співмешканці квартири їй не відомо. Може підтвердити, що ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги за квартиру, та робила ремонт на кухні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що живе в сусідній квартирі ( №138 ), і інколи (2-3 рази на рік) буває в гостях у ОСОБА_2 . Та проживає в кімнаті, що зліва від входу. Донька ОСОБА_1 з чоловіком - в дальній кімнаті. Онука ОСОБА_3 приходить на обід, а живе в іншому місці. Бачила, як ОСОБА_2 робила ремонт у своїй кімнаті і на балконі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що проживає поруч із сторонами, в квартирі №136 , та приходить в гості до ОСОБА_2 раз на кілька тижнів. З усіма мешканцями у неї нормальні відносини. ОСОБА_2 живе в маленькій кімнаті, а ОСОБА_1 з чоловіком і донькою в дальній кімнаті. Мешканці ведуть окремі бюджети, мають різні холодильники. Знає, що ОСОБА_2 робила ремонт в залі, коридорі і в своїй кімнаті. На кухні ремонт робили спільно.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_1 . Частки співвласників рівні, і кожному належить по 1/5 частки.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак право власності на належну йому частку в порядку спадкування ніким не оформлено, та у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Згідно з технічним паспортом, квартира складається з: кімнати №7 площею 13,3 кв.м., з прилеглим до неї балконом, площею 0,81 кв.м., кімнати №8 площею 16,5 кв.м., кімнати №9 площею 13,8 кв.м. з прилеглою до нею лоджією площею 1,55 кв.м., коридор площею 11,1 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., кладовок №5 площею 0,4 кв.м., та №6 площею 0,5 кв.м.

Сторонам було роз`яснено можливість призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, для вирішення, з технічної точки зору, можливості встановлення порядку користування квартирою відповідно до часток власності кожного співвласника, однак сторони проти такої експертизи заперечували.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Як підкреслюють усі учасники справи, спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, а тому суд вирішує питання про виділення у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Кімнати площею 13,3 кв.м. і 13,8 кв.м. (без врахування площі балкону і лоджії) приблизно відповідають 1/5 частці від загальної площі квартири, кожна. Кімната площею 16,5 кв.м. приблизно відповідає 1/4 частці від загальної площі. Однак співвласників квартири з рівними офіційно зареєстрованими частками - четверо, що унеможливлює встановлення ідеального порядку користування.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Фактично окремими та ізольованими є кімнати №7 площею 13,3 кв.м. і №9 площею 13,8 кв.м. Кожна з них має балкон або лоджію. Кімната №8 площею 16,5 кв.м. є найбільшою, однак лише через неї здійснюється прохід у кімнату №9.

Спір по суті виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої. Відповідач ОСОБА_1 на окрему кімнату не претендує, і на цей час не має наміру проживати в квартирі, а тому просить виділити йому кімнати в спільне користування з позивачками за первісним позовом.

Вирішуючи питання виділу кімнат сторонам, суд виходить з того, що тривалий час кімнатою №7 користується ОСОБА_2 , 1950 року народження, яка є особою похилого віку, і обладнала в цій кімнаті належні для себе і особливостей свого здоров`я умови. Натомість ОСОБА_1 і ОСОБА_3 тривалий час користуються кімнатою №9 , облаштованою під їх побут. Сторони не робили ремонт в кімнатах один одної.

Оцінюючи обставини та відносини, що склались у співмешканців спірної квартири, судом не встановлено підстав для зміни порядку користування квартирою, що має місце на цей час, і первісно був визначений усною домовленістю співмешканців.

Кімната №7 підлягає залишенню в користуванні ОСОБА_2 .

Кімната №9 має майже таку ж площу, і оскільки вона виділяється у користування двом співвласникам квартири - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , з такими самими частками у праві власності, суд вважає справедливим виділити ще кімнату №8 в спільне користування як ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , так і ОСОБА_14 . В даному випадку суд вважає це за можливе, з урахуванням позиції ОСОБА_1 , який не проживає в спірній квартирі, але часто її відвідує. Інші нежитлові приміщення квартири необхідно залишити у загальному користуванні.

На переконання суду, встановлення такого порядку користування квартирою призведе до мінімального у цій ситуації порушення прав співвласників, однак надасть можливість вирішити спір, та мати у користування кожного з співвласників, що проживають в квартирі, окремих ізольованих житлових приміщень.

Зважаючи на викладене, в задоволенні первісного позову слід відмовити, а позови ОСОБА_2 і ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Питання про відшкодування судових витрат не ініційоване, тому судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 82, 89, 131, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Позов ОСОБА_14 задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

- кімнату №7 площею 13,3 кв.м. з прилеглим до неї балконом площею 0,81 кв.м. виділити у користування ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

- кімнату № 9 площею 13,8 кв.м. з прилеглою до нею лоджією площею 1,55 кв.м. виділити у користування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 );

- кімнату №8 площею 16,5 кв.м. виділити у користування ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 );

- інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні співвласників.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня з складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 червня 2021 року.

Суддя: Д.С. Бредун