ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/298/21 Справа № 216/4013/18 Суддя у 1-й інстанції - Бондарєва О. І. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року

по справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2018 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму боргу по оплаті за централізоване опалення в розмірі 7231 грн. 64 коп. (сім тисяч двісті тридцять одну гривню шістдесят чотири копійки).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 587,33 грн. (п`ятсот вісімдесят сім гривень тридцять три копійки) з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року справа №216/4013/18 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відзиві КПТМ Криворіжтепломережа на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року - відхилити, а заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами позивача і є споживачами теплової енергії.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідачів за період з 01.11.2013 року по 01.05.2016 року наявна заборгованість за централізоване опалення у розмірі 7231,64 грн. (а.с. 5-6).

Відповідно до ч. 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК України власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

Отже, відповідачем було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги централізованого опалення.

Крім того, враховуючи зміст вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, а в свою чергу, суд вважає, що даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги КПТМ Криворіжтепломережа, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є доведеними, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.11.2013 року по 01.05.2016 року за послуги централізованого опалення у розмірі 7231,64 грн.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про надання апелянту протягом спірного періоду послуг з централізованого опалення, а відповідачем в свою чергу приймались дані послуги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зі сторони КПТМ Криворіжтепломережа здійснюється постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення до квартири позивача та було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я відповідача, на якому відображено розмір опалювальної площі квартири, та проведені нарахування за поставлену теплову енергію.

Будинок в якому проживають відповідачі є багатоповерховим, опалення до квартири АДРЕСА_2 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про отримання відповідачем теплової енергії в належному йому приміщенні.

А тому, керуючись нормами Закону України Про житлово-комунальні послуги та Закону України Про теплопостачання, відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Також необхідно зазначити, що КПТМ Криворіжтепломережа відповідно до приписів Закону України Про природні монополії відноситься до суб`єктів природної монополії.

При цьому, тарифи на опалення та гаряче водопостачання встановлюються постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України, які є в вільному доступі також на офіційному сайті КПТМ Криворіжтепломережа.

Доказами подачі теплоносія позивачем відповідачам є Акти подачі та відключення теплоносія, підписані представником КПТМ Криворіжтепломережа та представниками управляючих організацій.

Твердження апелянта, що довідки про нарахування вартості житлово-комунальних послуг є неналежними доказами по справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розрахунок заборгованості наданий підприємством до позовної заяви відповідає в повному обсязі ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні з зазначенням особового рахунку, нарахування за послугу з централізованого опалення по місяцям, оплату, пільги на субсидії якщо такі є.

З урахуванням зазначеного, вбачається правомірне нарахування позивачем відповідачам плати за централізоване опалення, проте останні всупереч п. 1 п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги, ст.ст. 322, 630 ЦК України, за отримані послуги не сплачували, що призвело до утворення заборгованості.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С. Городнича

М.Ю.Петешенкова