Справа № 386/615/19
Провадження № 2/386/16/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 02.07.2019 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 лютого 2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, однак з часом сімейне життя позивача з відповідачем поступово стало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до припинення їхніх подружніх стосунків. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2018 шлюб між сторонами було розірвано. В період перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти сім`ї було набуто певний перелік рухомого майна, зокрема: 16.04.2009 придбано трактор колісний «МТЗ-80» 2009 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_1 " орієнтовною вартістю 140000 грн.; 10.06.2011 - екскаватор колісний «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_2 " орієнтовною вартістю 140000 грн.; 01.09.2015 - автомобіль "Ореl Vесtrа" 2003 року випуску сірого кольору, державний номерний знак " НОМЕР_3 " орієнтовною вартістю 168000 грн. Всі зазначені транспортні засоби, сільськогосподарські машини та техніка були зареєстровані у державних органах на ім`я відповідача, однак не зважаючи на факт державної реєстрації права на них за відповідачем, майно безумовно є спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача в силу вимог ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Представник позивача зазначає, що у липні 2018 року позивач дізналась про те, що у жовтні 2015 року відповідачем без її відома та згоди було відчужено своїй матері ОСОБА_4 частину спільного майна подружжя, а саме трактор колісний «МТЗ-80» 2009 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_1 " та екскаватор колісний «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_2 ". Зазначена техніка 02.10.2015 відповідачем була знята з обліку та 20.10.2015 зареєстрована на ім`я його матері ОСОБА_4 , при цьому трактору колісному «МТЗ-80» було присвоєно державний номерний знак " НОМЕР_4 ", а екскаватору колісному - державний номерний знак " НОМЕР_5 ". Разом з тим, позивач, як дружина відповідача, будь якої згоди (ані усної, ані письмової) на відчуження зазначеного вище цінного спільного майна подружжя відповідачу не надавала. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про допущення відповідачем порушень вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підчас вчинення ним правочинів щодо відчуження спірного майна, що є підставою для визнання цих правочинів недійсними.

Представник позивача вважає, що норми ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 316-317, 319, 355 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відсутність на момент відчуження спірної техніки, набутої сторонами у шлюбі, судового рішення про визнання її особистою приватною власністю ОСОБА_3 підтверджує відсутність правових підстав вважати, що таке майно належало виключно відповідачу. Отже, відсутність згоди одного із співвласників (подружжя) на розпорядження майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним. З огляду на викладені обставини, вважає, що правочини з відчуження належних сторонам на праві спільної сумісної власності трактора та екскаватора мають бути визнані недійсними, а зазначені трактор та екскаватор мають бути включені до переліку майна, яке підлягає поділу між сторонами, як таке що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Представник позивача зазначає, що доцільним буде здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність позивачу трактор "МТЗ-80", а у власність відповідачу - екскаватор "ЕО-2621В-3", та визнавши за позивачем та відповідачем по ідеальній частці за кожним в автомобілі "Ореl Vесtrа". Оскільки станом на дату звернення до суду з цим позовом ОСОБА_4 померла, а єдиним її спадкоємцем, що прийняв спадщину після її смерті є ОСОБА_3 , то саме він є єдиним відповідачем по справі. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 60, 61, 65, 69-71 СК України, ст.ст. 203, 205, 316, 317, 319, 355, 369 ЦК України представник позивача просив визнати недійсними договори купівлі-продажу трактора колісного «МТЗ-80» 2009 року випуску (державний номерний знак до 02.10.2015 - " НОМЕР_1 ", після 20.10.2015 - " НОМЕР_4 "); екскаватора колісного «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску (державний номерний знак до 02.10.2015 - " НОМЕР_2 ", після 20.10.2015 - " НОМЕР_5 "), які укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме визнати право власності за позивачем на трактор колісний «МТЗ-80» 2009 року випуску (державний номерний знак до 02.10.2015 - " НОМЕР_1 ", після 20.10.2015 - " НОМЕР_4 ") вартістю 140000 грн., визнати право власності за відповідачем на екскаватор колісний «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску (державний номерний знак до 02.10.2015 - " НОМЕР_2 ", після 20.10.2015 - " НОМЕР_5 ") вартістю 140000 грн., визнати за сторонами право власності по Ѕ ідеальній частці автомобіля "Ореl Vесtrа" 2003 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_3 " вартістю 168000 грн. за кожним; стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 05.07.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

30.08.2019 від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов зустрічний позов, який ухвалою суду від 16.09.2019 повернутий у зв`язку з порушення строку його подачі.

16.09.2019 за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у Головного управління Держспоживслужби в Кіровоградській області витребувано: копії документів, на підставі яких 02.10.2015 було здійснено зняття з державної реєстрації трактора колісного МТЗ-80 2009 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_1 ", який до 02.10.2015 був зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копії документів, на підставі яких 02.10.2015 було здійснено зняття з державної реєстрації екскаватора колісного ЭО-2621В-3 1990 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_2 ", який до 02.10.2015 був зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копії документів, на підставі яких 20.10.2015 було здійснено державну реєстрацію трактора колісного МТЗ-80 2009 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_4 " за ОСОБА_4 ; копії документів, на підставі яких 20.10.2015 було здійснено державну реєстрацію екскаватора колісного ЭО-2621В-3 1990 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_5 " за ОСОБА_4 .

26.11.2019 на виконання ухвали суду від 16.09.2019 від Головного управління Держспоживслужби в Кіровоградській області надійшов лист про неможливість надання витребуваних доказів у зв`язку з відсутністю таких.

14.01.2020 представником відповідача ОСОБА_5 подано відзив на позов, який прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. Вважає позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу трактора колісного МТЗ-80 та екскаватора колісного ЭО-2621В-3, а також про визнання за сторонами права власності по 1/2 ідеальній частці автомобіля "Ореl Vесtrа", безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2016, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями зазначених транспортних засобів по 1/2 частці стали сини - відповідач по справі та ОСОБА_6 . Вказує, що законодавством не встановлено недійсність правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого майна без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 155-158 т. 1).

22.01.2020 судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви представника позивача ОСОБА_1 про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог, в якій просив визнати недійсним договір купівлі-продажу трактора колісного "МТЗ-80" 2009 року випуску, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу екскаварота колісного "ЕО-2621В-3" 1990 року випуску, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме: визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , визнати за позивачем право власності на причіп "ПФ-1 Фермер" зеленого кольору 2005 року випуску, державний номер " НОМЕР_6 ", стягнути з відповідача на користь позивача 208603,95 грн. у якості грошової компенсації її частки у спільному майні подружжя.

Ухвалою суду від 12.03.2020 в даній справі було зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №386/948/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 27.04.2020 в даній справі було поновлено провадження у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням у цивільній справі №386/948/19.

22.10.2020 за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 судом постановлено ухвалу про зобов`язання відповідача надати суду письмову згоду або письмові згоди (в разі наявності кількох) ОСОБА_2 на укладення ОСОБА_3 будь яких правочинів щодо відчуження трактора колісного "МТЗ-80" 2009 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_1 ", екскаватора колісного "ЭО-2621В-3" 1990 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_2 " та автомобіля "Opel Vectra" 2003 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_3 ", копія якої, відповідачем отримана 30.10.2020 та не виконана на час проведення підготовчого засідання та судового розгляду по суті.

13.11.2020 судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви представника позивача ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог, в якій просить визнати за позивачем право власності на причіп "ПФ-1 Фермер" зеленого кольору 2005 року випуску, державний номер " НОМЕР_6 "; стягнути з відповідача на користь позивача 224000 грн. у якості грошової компенсації її частки у спільному майні подружжя, яке було відчужено відповідачем без її згоди усупереч інтересам сім`ї, а саме: трактора колісного «МТЗ-80» 2009 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_1 ", екскаватора колісного «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_2 ", автомобіля "Opel Vectra" 2003 року випуску сірого кольору державний номерний знак " НОМЕР_3 ".

Ухвалою суду від 08.12.2020 у зазначеній справі за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

28.12.2020 до суду надійшло клопотання експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гордієнко Д.С., у зв`язку з чим ухвалою суду від 29.12.2020 поновлено провадження в даній справі та призначено підготовче засідання з метою розгляду клопотання експерта.

Ухвалою суду від 05.01.2021 клопотання експерта задоволено повністю; провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

08.02.2021 до суду від Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшли надані на дослідження документи та повідомлено про неможливість надати висновок, у зв`язку з ненаданням до огляду транспортних засобів та не оплатою послуг експерта, у зв`язку з чим ухвалою суду від 12.02.2021 поновлено провадження в даній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 24.02.2021 у зазначеній справі за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 було повторно призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

15.03.2021 до суду надійшло клопотання експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гордієнко Д.С., у зв`язку з чим ухвалою суду від 17.03.2021 поновлено провадження в даній справі та призначено підготовче засідання з метою розгляду клопотання експерта.

19.04.2021 до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/112-21/1938-АВ від 08.04.2021.

25.05.2021 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку 27.05.2021 представнику позивача SMS-повідомлення з текстом повістки про виклик (а.с. 131 т. 2); представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 136 т. 2).

Відповідач та його представник ОСОБА_5 в підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку представнику відповідача 27.05.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 132 т. 2); клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність до суду не подав.

Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України).

Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2004, який розірвано рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2018, що набрало законної сили 16.10.2018 (а.с. 11-13).

За час спільного проживання сторонами у власність набуто автомобіль "Opel Vectra" 2003 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_3 ", який був зареєстрований 01.09.2015 за відповідачем та причіп "ПФ-1 Фермер" зеленого кольору 2005 року випуску, який був зареєстрований 07.06.2005 за відповідачем, що підтверджується копією довідки Територіального сервісного центру №3545 МВС в Кіровоградській області №27/11-185 від 24.02.2016 (а.с. 15 т. 1).

Крім того, за час спільного проживання сторонами у власність набуто трактор колісний «МТЗ-80» 2009 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_1 ", який був зареєстрований 16.04.2009 за відповідачем, а 20.10.2015 - за ОСОБА_4 з державним номерним знаком " НОМЕР_4 " та екскаватор колісний «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_2 ", який був зареєстрований 10.06.2011 за відповідачем, а 20.10.2015 - за ОСОБА_4 з державним номерним знаком " НОМЕР_5 ", що підтверджується копією довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області №06-10/5102 від 19.07.2018 (а.с. 17 т. 1).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.09.2016 державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області Бурдейною Г.І., зареєстрованого в реєстрі за №912, автомобіль "Opel Vectra" 2003 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_3 ", трактор колісний «МТЗ-80» 2009 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_4 " та екскаватор колісний «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_5 " прийняли у спадок в рівних частинах відповідач по справі та ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 138 т. 1).

Автомобіль "Opel Vectra" 2003 року випуску, державний номерний знак " НОМЕР_3 " належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданого Центром ДАІ 3508 Кіровоградської області 01.10.2015, трактор колісний «МТЗ-80» 2009 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_4 " - на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 , виданого ДІСГ в Кіровоградській області 20.10.2015, екскаватор колісний «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску державний номерний знак " НОМЕР_5 " - на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 , виданого ДІСГ в Кіровоградській області 20.10.2015.

Згідно копії рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2020, залишене без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.04.2020, сторонами за час спільного проживання також було набуто у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , який розділено між ними по 1/2 частці за кожним (а.с. 205-210 т. 1).

Відповідно до висновку судового експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.04.2021 №СЕ-19/112-21/1938-АВ, середня ринкова ціна трактора колісного «МТЗ-80» 2009 року випуску станом на момент проведення експертизи становить 181580 грн., екскаватора колісного «ЕО-2621В-3» 1990 року випуску - 72520 грн., причепа "ПФ-1 Фермер" 2005 року випуску - 13175 грн., автомобіля "Opel Vectra" 2003 року випуску - НОМЕР_10 грн. (а.с. 104-113 т. 2).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 60 СК України, яка кореспондується з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч. 1 ст. 63 СК України, яка кореспондується зі ст. 369 ЦК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За нормами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24, 25, 30 постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

З досліджених доказів судом встановлено, що сторонами за час спільного проживання було придбано житловий будинок, причіп, автомобіль, трактор та екскаватор.

Житловий будинок між сторонами було розділено в рівних частках за кожним під час розгляду іншої цивільної справи та не входить до предмета позову в даній справі.

Згідно ст. 70 СК України спірні причіп, автомобіль, трактор та екскаватор, які були зареєстровані на відповідача, сторонам належать на праві спільної сумісної власності подружжя, частки цього майна сторін є рівними.

При цьому судом встановлено, що відповідач без згоди позивача, тобто дружини, відчужив частину спірного майна своїй матері ОСОБА_4 , а саме автомобіль, трактор та екскаватор, 1/2 частку якого прийняв у спадок після її (матері) смерті. Інша 1/2 частка цих транспортних засобів була успадкована ОСОБА_6 .

Представник відповідача у відзиві не стверджував про наявність згоди позивача на відчуження відповідачем зазначених транспортних засобів; на ухвалу суду від 22.10.2020 відповідач не надав суду письмову згоду позивача, тобто не довів про наявність такої.

Враховуючи обставини справи, а також факт відчуження відповідачем без згоди позивача автомобіля, трактора та екскаватора, суд погоджується з доводами позивача та приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача вартості такого майна та визнання за позивачем права власності на причеп в порядку поділу спільного майна.

Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача стосовно вартості спірного майна та суми стягнення вартості спірного майна, оскільки з урахуванням висновку експерта приходить до висновку, що вартість всього спірного майна складає 437135 грн., 1/2 частка якого складає 218567,5 грн.

У зв`язку з цим, з урахуванням визнання за позивачем права власності на причіп вартістю 13175 грн., з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача в рахунок вартості проданого майна 205392,5 грн. (218567,5 грн. - 13175 грн.).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданої квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0. від 29.05.2019 (а.с. 1 т. 1) та квитанції АТ "ОЩАДБАНК" №32623 від 2711.2019 (а.с. 122 т. 1), позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір за три позовні вимоги (дві вимоги немайнового характеру, одну - майнового) в сумі 4405,85 грн., виходячи з розміру, встановленого підпунктами 1-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог майнового характеру, а саме 2869,05 грн. (4405,85 грн. - 768,4 грн. - 768,4 грн.).

А іншу частину судового збору в сумі 1536,8 грн. слід покласти на позивача.

Крім того, як вбачається з дублікату квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0..1 від 17.03.2021 (а.с. 93 т. 2), позивач за проведення експертизи сплатила 1015,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено.

Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на причіп "ПФ-1 Фермер" зеленого кольору 2005 року випуску, який зареєстрований 07.06.2005 на ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 205392 (двісті п`ять тисяч триста дев`яносто дві) грн. 50 коп. різниці вартості спірного майна, яке залишилось у власності відповідача.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 18607,5 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 2869,05 грн. та зі сплати коштів за проведення експертизи в сумі 1015,20 грн., а всього - 3884,25 грн.

Місце проживання позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_11 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_12 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гарбуз О. С.