Справа № 752/4340/21
Провадження № 2/752/5314/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 лютого 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І. А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Літвіл» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, інших виплат та компенсацій згідно із законом, середнього заробітку за затримку з розрахунком при звільненні,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Літвіл» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, інших виплат та компенсацій згідно із законом, середнього заробітку за затримку з розрахунком при звільненні.

Вивчивши надані матеріали, вважаю за необхідне подану заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків відповідно до статті 185 ЦПК України з таких підстав.

Позовна заява не відповідає вимогам передбаченим статями 95, 175, 177 ЦПК України.

Пунктом 5 частиною третьою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

До позовної заяви не надано належним чином завірену копію наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду головного бухглтера; наказ про перебування її у відпустці; наказ про її звільнення, на які посилається позивач, обгрунтовуючи підстави позову. Позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування у трудових відносинах з відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Літвіл».

Крім того, позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у частині четвертій статті 175 ЦПК України, а саме, позивачем не додано документу, що підтверджує сплату судового збору в установленому порядку і розмірі.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом із цим, позивач у позовній заяві посилається на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем, окрім позовних вимог про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, виплату компенсації додаткових 14 днів по продовженню листка непрацездатності через ускладнені пологи, грошову компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, заявляються також вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 64 000,00 грн.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Від цього висновку не відступила Велика Палата Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18) де зазначено, що пільга щодо сплати судового збору не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий висновок зроблений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, де також визначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

За таких обставин, позивачу необхідно сплатити судовий збір за майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 64 000,00 грн відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 1 частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплати судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Судовий збір за подання позовної заяви до Голосіївського районного суду міста Києва має бути сплачений за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Голосіїв.р-н/22030101, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783 , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача -UA0026002, код класифікації доходів бюджету -22030101.

На підтвердження сплати судового збору та його розміру необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату та розмір.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунить недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої статті 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Літвіл» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, інших виплат та компенсацій згідно із законом, середнього заробітку за затримку з розрахунком при звільненні, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви до визначеної дати, позов буде вважатися неподаним та повернутий позивачу.

Копію ухвали надіслати для виконання позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Кахно