Справа № 569/1948/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Рибачик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про припинення обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк», в якому просить суд виключити з Державного реєстру іпотек тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження: 1856824, зареєстровано: 19.03.2007 приватний нотаріус Ізотова В. А., підстава обтяження: договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351, 352, 19.02.2007, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіна А. В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 5173699, іпотекодержатель: ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі», розмір основного зобов`язання: 23840,00 долари США.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . В квітні 2020 року позивачу стало відомо, що належна їй квартира знаходиться під обтяженням іпотеки на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі». На запит позивача щодо надання інформації про підстави отримання та подальшого відступлення іпотеки (права іпотекодержателя) на належне їй нерухоме майно, відповідач повідомив, що 07.04.2005 між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір та на його забезпечення - договір іпотеки. Також відповідач повідомив, що в силу вимог статті 512 Цивільного кодексу України та пункту 2.3.9 Кредитного договору право вимоги було відступлене 19.02.2017 на користь Ukraine Mortgage Loan Finance NO/1 PLC (Великобританія), яке в свою чергу було ліквідоване 03.10.2017. Однак, позивач вказує на відсутність у неї будь-якої заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою останнього від 29.04.2020 № VQ98PN6LDRTARBRO. Більше того, позивач вказує, що ні відповідач, ні компанія, якій відповідач уступив право вимоги за кредитним договором, не повідомляли її про відступлення права вимоги. З огляду на вищевказане просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

30.03.2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що іпотекодержателем за договором іпотеки, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та позивачем, є інша юридична особа - компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», і факт ліквідації вказаної особи унеможливлює вчинення банком будь-яких дій від імені цієї особи, в тому числі на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за іпотечним кредитом. Також вказує, що АТ КБ «Приватбанк» не є правонаступником вказаної іноземної компанії, а тому не має жодних повноважень щодо зняття заборони щодо розпорядження нерухомим майном, що належить на праві власності позивачу. Крім того, на думку відповідача, позовна заява не містить відомостей про те, яким саме чином АТ КБ «Приватбанк» порушує права та законні інтереси позивача, не надано жодних доказів порушення прав позивача. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача - адвокат Янчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 16.06.2021 року заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2021 року заяву представника АТ КБ «Приват Банк» Кузіна Є.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду залишено без задоволення.

Заслухавши думку представника позивача - адвоката Янчука В.В., дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.04.2005, посвідченого нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. та зареєстрованого в реєстрі за №608. Укладення вказаного договору підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 07.04.2005 №861756.

Реєстрація права власності на вказану квартиру за позивачем підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2005 №7111834, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 28.04.2020 № 207767837.

07.04.2005 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ROH0GK00000381, а на його забезпечення договір іпотеки, згідно з яким належну позивачу квартиру передано в іпотеку. Вказане не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті.

19.02.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, зокрема по кредитному договору від 07.04.2005, укладеному між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 ..

З аналізу реєстру судових рішень встановлено, що компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», що розташована у Великобританії, припинила свою роботу з 03.10.2017р. та відсутня в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України.

Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 21.08.2018 змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 29.04.2020 № VQ98PN6LDRTARBRO виданій ОСОБА_1 , станом на 29.04.2020 остання немає заборгованості перед банком.

Із листа АТ КБ «Приватбанк» від 23.10.2020 №20.1.0.0.0/7-200930/2898 ОСОБА_1 довідалася, що право вимоги за договором відступлено Банком 19.02.2007 на користь Ukraine Mortgage Loan Finance NO. 1 PLC, яка 03.10.2017 ліквідована і банк не має можливості вжити заходів для зняття заборони відчуження житла, рекомендовано для вирішення питання звернутись до суду.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.04.2020 № 207767837 вбачається, що в Державному реєстрі іпотек міститься інформація наступного змісту: Реєстраційний номер обтяження: 1856824; Тип, обтяження: іпотека; зареєстровано: 19.03.2007 приватний нотаріус Ізотова В. А., підстава обтяження: договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351, 352, 19.02.2007, приватний нотаріус ДМНО Козіна А.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 5173699, іпотекодержатель: ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі», розмір основного зобов`язання: 23 840,00 долари США; Строк виконання: 22.05.2025, Заставна: Немає.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою, що передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК України.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Так судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що за укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник - АТ КБ «Приватбанк») кредитним договором № ROH0GK00000381 від 07.04.2005, виконання зобов`язань за яким забезпечено іпотекою, позивач свої зобов`язання повністю виконала, що підтверджується довідкою від 29.04.2020 року № VQ98PN6LDRTARBRO.

При цьому судом встановлено, що ЗАТ КБ «Приватбанк» уступив право вимоги за вказаним кредитним договором компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (Ukraine Mortgage Loan Finance NO. 1 PLC), яка розташована за адресою Пеліпар Хаус, 1-й поверх 9 Клоук Лейн, Лондон, ЕС4К 2КГ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, яка на даний час припинила свою діяльність.

При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів що на момент відступлення права вимоги за кредитним договором зобов`язання відповідача залишалося невиконаним.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до п.п. (а) п. 2.9 договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, укладеного 19.02.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», продавець - ЗАТ КБ «Приватбанк» - зобов`язується за свій власний рахунок надати повідомлення Позичальникові про відступлення прав вимоги: протягом 5 днів з дати укладення цього договору повідомити кожного Позичальника про відступлення прав вимоги, пов`язаних з кредитом такого Позичальника, надіславши Позичальникові повідомлення про відступлення прав вимоги рекомендованим листом з повідомленням про доставку.

Судом встановлено і сторонами не заперечувалось, що позивача не було повідомлено про відступлення права вимоги за укладеним з нею кредитним договором.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

За змістом ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Вимогами ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слід також зауважити, що в своїй постанові від 07.02.2018 року в справі №522/11850/15-ц, Верховний Суд звернув увагу на те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Наведене узгоджується з положеннями самого договору іпотеки.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки є об`єкти нерухомого майна та об`єкти, які прирівнюються до таких цим Законом. До них чинним законодавством, зокрема, віднесено: земельні ділянки; будівлі; споруди; підприємство як майновий комплекс; житлові будинки; квартири; дачі; садові будинки; гаражі; об`єкт незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому; право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Натомість, в порушення викладених вимог закону обтяжувач - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не виконав свої зобов`язання та не подав реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, а в подальшому припинив свою діяльність з 03.10.2017 року.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк», враховуючи, що останній у зв`язку із відступленням права вимоги за кредитним договором більше не являється обтяжувачем за договором іпотеки по кредитному договору № ROH0GK00000381 від 07.04.2005 року, листом від 23.10.2020 року № 20.1.0.0.0/7-200930/2898 повідомив ОСОБА_1 , що не має можливості вжити заходів для зняття заборони відчуження житла та рекомендував для вирішення питання звернутись до суду.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відтак, враховуючи виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, припинення діяльності обтяжувача - компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» та відсутність правонаступників вказаної компанії за іпотекою, то відповідно відсутні підстави для заборони на відчуження належного позивачу житла.

Враховуючи зазначене, підстави наявності записів щодо обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державному реєстрі іпотек відсутні, оскільки наявність вказаних відомостей про іпотеку та обтяжень нерухомого майна створюють перешкоди у здійсненні права власності позивачу, щодо нерухомого майна.

Проте, припинити обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно предмету іпотеки позивач не має можливості, зокрема у зв`язку з тим, що компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» припинила свою діяльність з 03.10.2017 року.

Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

На підставі ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання для нього небажаних наслідків, а боржник вважається таким, що належно виконав свої зобов`язання.

Разом з тим, оскільки позивача АТ КБ «Приватбанк» не повідомив про відступлення права вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки, суд вважає, що і наслідки не вчинення чи то неналежного вчинення свого обов`язку передбаченого як умовами договору, так і відповідними положеннями закону, має нести саме АТ КБ «Приват Банк», як первісний кредитор у зобов`язанні, а саме невиконання таких зобов`язань могло порушити права компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», але не позивача у справі.

Таким чином, неповідомлення відповідачем на виконання договору про відступлення права вимоги про зміну кредитора не призвело до порушення прав позивача, який не був стороною такого договору.

Більше того, в силу вимог ст. 516 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 , виконавши свої зобов`язання за кредитним договором перед первісним кредитором вважається такою, що належно виконала свої зобов`язання.

Таким чином, є беззаперечний факт наявності у позивача права на припинення обтяження свого майна, переданого в іпотеку на виконання кредитного зобов`язання.

Суд також враховує, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У відповідності до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право на судовий захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

З наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягає немайнове або майнове право чи інтерес особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виключенням є чітко встановлені межі здійснення цивільних прав, зокрема дії, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Звертаючись до суду з позовом позивач прямо стверджувала та обґрунтовувала свої позовні вимоги, що кредитний договір укладений саме з ЗАТ КБ «ПриватБанк», умови договору виконані повністю.

Представник відповідача не тільки не спростував вказані твердження але й фактично прямо не заперечував їх.

Після повного виконання позивачем зобов`язань перед банком, припинення договору іпотеки повинно було відбутися без будь-яких додатковий дій з боку боржника, адже саме на вигодоотримувача після виконання боржником своїх зобов`язань покладається обов`язок припинити обтяження, накладені з метою виконання кредитного зобов`язання.

Суд враховує, що звертаючись до суду позивач мала на меті реальне вирішення спору та захист свого права.

Так, відповідно до ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу.

З наведеного випливає, що метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту, який би вичерпував себе. Способами захисту права є передбачені законом дії, безпосередньо спрямовані на захист такого права. Оскільки положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений зокрема положеннями статті 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини наголошував на необхідності ефективного захисту, зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист.

Конституційний Суд у своєму рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги про припинення обтяження щодо належної позивачу квартири, що містяться у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в державному реєстрі іпотек підлягають до задоволення, оскільки це забезпечить належний та ефективний спосіб захисту права позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 325, 386, 391, 509,516, 526, 527, 575, 598, 610, 626, 628, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 259, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про припинення обтяження - задовольнити повністю.

Виключити з Державного реєстру іпотек наступний запис: тип обтяження: іпотека; реєстраційний номер обтяження: 1856824, зареєстровано: 19.03.2007 року приватний нотаріус Ізотова В. А., підстава обтяження: договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351, 352, 19.02.2007, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіна А.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 5173699, іпотекодержатель: ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі», розмір основного зобов`язання: 23 840,00 долари США.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.