Номер провадження: 22-ц/813/5624/21
Номер справи місцевого суду: 523/6221/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря Ющак А.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

27.04.2020 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 51 730,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 10.12.2015 р. о 17 год. 00 хв. відповідач, керуючи транспортним засобом «NISSAN», д/н « НОМЕР_1 » у м. Одесі при початку руху не переконався в безпеці руху та на перехресті нерівнозначних доріг, при виїзді з другорядної дороги на головну, не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив правила дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

У зв`язку з тим, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало потерпілому шкоду, завдану вказаною дорожньо-транспортною пригодою в загальному розмірі 51 730,00 грн. Отже, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму в порядку регресу, як з винної особи.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому вимоги не визнав. Обґрунтував відзив тим, що суд закрив провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та не встановив вину ОСОБА_4 в порушенні ПДР.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, просив суд задовольнити позов, оскільки закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує наявність вини.

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Стягнуто з відповідача на користь позивача 51 730,00 грн. у відшкодування шкоди в порядку регресу, а також судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд Скасувати рішення Суворовського район суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року по справі №523/6221/20.

Відзив на апеляційну скаргу не надходійшов.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 25.06.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/15694/17 від 06.12.2017 р., вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлено не було, оскільки у постанові про закриття справи не досліджувались обставини ДТП та не встановлено протиправність дій, вину відповідача та його не притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що згідно висновку Науково-консультативної Ради при Вищому Адміністративному Суді України під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина на особи не встановлюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що 10.12.2015р. о 17 год. 00 хв. на а/д Одеса-Южний 14 км + 750м, між автомобілем марки «NISSAN», д/н « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 та автомобілем «КІА», д/н « НОМЕР_2 » сталася дорожньо-транспортна пригода, так як відповідач при початку руху не переконався в безпеці руху та на перехресті нерівнозначних доріг, при виїзді з другорядної дороги на головну, не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив правила дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Внаслідок цього автомобілю марки «КІА» д/н « НОМЕР_2 », що належить ОСОБА_3 , завдано механічних пошкоджень.

Звітом № 4614/4 встановлено, що вартість відновлювального ремонту «КІА», д/н « НОМЕР_2 » становить 195 126,07 грн., а ринкова вартість транспортного засобу «КІА», д/н « НОМЕР_2 » становить 170 868,71 1 грн.

Відповідно до Розрахунку вартості КТЗ марки «КІА», д/н « НОМЕР_2 » після ДТП встановлено, що вартість транспортного засобу «КІА», д/н « НОМЕР_2 » після ДТП становить 114 000,00 грн.

На момент ДТП, ліміт відповідальності або сума регламентної виплати складала 50 000,00 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало потерпілому ОСОБА_3 шкоду завдану вказаною дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 50 000 грн., послуги аварійного комісара в розмірі 746,00 грн., послуги оцінки в розмірі 984,00 грн., всього 51 730,00 грн.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси №523/15694/17 від 06.12.2017р. провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача шкоду в порядку регресу районний суд виходив з того, що застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Виходячи з аналізу ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набуває права вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача шкоди.

Як вбачається з постанови Суворовського районного суду м. Одеси №523/15694/17 від 06.12.2017р., провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП , не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Крім того, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 р. по справі №910/18319/16 та Постанові від 16.04.2019 р. по справі №927/623/18.

Більше того, законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Такий висновок зробив ВС у постанові №753/7281/15-ц від 23 січня 2018 року.

Отже, доводи скаржника про відсутність його вини не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки вони не підкріплені належними, допустимими та достатніми доказами.

Враховуючи, що наявність вини відповідачем не спростована, саме з його вини ОСОБА_1 , який при початку руху не переконався в безпеці руху та на перехресті нерівнозначних доріг, при виїзді з другорядної дороги на головну, не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_3 , були заподіяні механічні ушкодження транспортному засобу, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 51 730,00 грн., районний суд дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача в порядку регресу цієї суми.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного рішення районного суду колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25.06.2021 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

О.С. Комлева