Постанова

Іменем України

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 757/37318/14-ц

провадження № 61-20555св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Савчаком Ярославом Олеговичем, на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Приходька К. П., Таргоній Д. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»; банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Свої вимоги банк мотивував тим, що 20 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 150 000,00 доларів США строком до 20 грудня 2013 року зі сплатою 12,30 % річних.

Повернення кредиту забезпечене договором іпотеки від 20 грудня 2006 року № 47363, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , який діяв від імені

ОСОБА_2 на підставі довіреності, предметом якого є квартира

АДРЕСА_1 , площею 47,60 кв. м. Власником квартири є ОСОБА_2 .

Станом на 03 листопада 2014 року розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 20 грудня 2006 року становить 184 293,20 доларів США, що станом на 03 листопада 2014 року еквівалентно 1 189 122,35 грн, у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

ПАТ «Дельта Банк» просило:

- у рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором від 20 грудня 2006 року № у розмірі 184 293,20 доларів США, що станом на 03 листопада 2014 року еквівалентно 1 189 122,35 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі її у власність ПАТ «Дельта Банк»;

- визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - вищезазначену квартиру;

- виселити та зняти з реєстрації місце проживання ОСОБА_1 і інших осіб, які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі;

- зобов`язати відповідача передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки та ключі від вхідних дверей.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 20 грудня 2006 року № 0 у розмірі

184 293,20 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на

03 листопада 2014 року еквівалентно 2 386 734,42 грн, перед ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,60 кв. м, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність.

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру № 108, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 30,10 кв. м, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 .

Виселено та знято з реєстрації місця проживання та перебування ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , відомості про яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру про місце поживання або перебування особи.

Зобов`язано ОСОБА_1 передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , ключі від вхідних дверей, документи, що характеризують об`єкт нерухомості (технічний паспорт), та інші документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання позичальником умов договору кредиту, забезпеченого договором іпотеки, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на спірну квартиру, виселення відповідача і інших осіб та зобов`язання передати правовстановлюючі документи.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що судом вирішено питання про його права та обов`язки, оскільки він є власником предмета іпотеки, яка є єдиним його житлом.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд зазначив, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Суд першої інстанції розглянув справу, не залучивши до участі у справі власника предмета іпотеки - ОСОБА_2 , що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України). Крім того, позивач не надав належних доказів на підтвердження переходу до нього прав вимоги за договорами кредиту та іпотеки від первісного кредитора.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2019 року ПАТ «Дельта Банк», в інтересах якого діє представник

Савчак Я. О., звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що в апеляційного суду були підстави для скасування заочного рішення у зв`язку з незалученням до участі у справі власника квартири ОСОБА_2 , водночас суд апеляційної інстанції помилково послався на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом захисту), оскільки ця постанова прийнята після ухвалення заочного рішення у даній справі. Апеляційний суд не врахував, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є судовим способом урегулювання спору, який здійснюється за згодою сторін, передбаченою умовами договору іпотеки. При цьому рішення суду для державного реєстратора буде правовстановлюючим документом для реєстрації права власності ПАТ «Дельта Банк» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

У грудні 2019 року від ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшли відзиви, у яких вони просять касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишити без задоволення, а оскаржену постанову залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк», витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 20 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 150 000,00 доларів США, строком до 20 грудня 2013 року, зі сплатою 12,30 % річних.

Того ж дня, 20 грудня 2006 року, АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 14 грудня 2006 року, уклали договір іпотеки № 47363. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , площею 47,60 кв. м, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 липня 2000 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитами. Відповідно до акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня

2011 року, підписаного ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 24 травня 2012 року, ПАТ «Дельта Банк» прийняло документи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 0, боржник - ОСОБА_1 , договір іпотеки № 47363.

Відповідно до наданого ПАТ «Дельта Банк» розрахунку заборгованості станом на 03 листопада 2014 року розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 20 грудня 2006 року становить 184 293,20 доларів США, що еквівалентно

1 189 122,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 91 818,83 доларів США та заборгованість за відсотками - 92 474,37 доларів США.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) якщо спір не врегульовано суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Тлумачення статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зазначено, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У справі за позовом іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки належним відповідачем має бути власник предмета іпотеки.

У справі, що переглядається, банк пред`явив позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки до позичальника ОСОБА_1 , який не є іпотекодавцем. Власник предмета іпотеки ОСОБА_2 не залучений до участі у справі як відповідач, позивач клопотань про залучення до участі у справі ОСОБА_2 як співвідповідача не заявляв, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України. Однак суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову з декількох взаємовиключних підстав, а тому постанова апеляційного суду підлягає зміні в мотивувальній частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400 та 412 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Савчаком Ярославом Олеговичем, задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук