Провадження № 22-ц/801/513/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю.А.
Доповідач:Голота Л. О.
УХВАЛА

15 лютого 2021 рокуСправа № 127/21523/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Голоти Л.О.,

вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року у даній справі залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а також строк для усунення інших недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

10 лютого 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду, до якої долучено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, оскільки справа розглянута судом першої інстанції без виклику відповідача, на території України було запроваджено карантинні обмеження та були святкові дні. Також заявником подано квитанцію № 54223020 від 10 лютого 2021 року про сплату судового збору в сумі 3153 грн.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, матеріалами справи, суд вважає, що пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню, а апеляційне провадження у справі - відкриттю, з таких підстав.

Згідно з статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як видно зі змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції ухвалено 08 грудня 2020 року, його копію отримано ОСОБА_1 18 грудня 2020 року, а апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 19 січня 2021 року, тобто на тридцять другий день з дня отримання копії рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

У відповідності до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд з прави людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини рішення у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи обставини справи, її значення для заявника, запровадження в Україні посилених карантинних обмежень з 08 січня 2021 року по 24 січня 2021 року, те, що заявником пропущено не значний строк, суд вважає, що обставини справи свідчать про необхідність надати ОСОБА_1 можливість захистити своє право в суді апеляційної інстанції. Інакший підхід буде виявом надмірного формалізму та може розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 рокуза формою та змістом відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Керуючись статтями 127, 354, 356, 357, 389 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року.

Надіслати позивачу копію апеляційної скарги, роз`яснитийому право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України (з наданням доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів заявнику) у 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота