Справа № 313/1307/20
Провадження № 2/313/60/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Міщенка В.В., представників відповідача Микитенка А.Д. , адвоката Шубіна О.П., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Горизонт» Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області, про захист прав споживача, відновлення водопостачання, визнання дій з розірвання комунального договору неправомірними та поновлення дії договору,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій відповідача з припинення водопостачання, з розірвання комунального договору б/н від 01.04.2011 р., неправомірними та зобов`язати КП «Горизонт» відновити водопостачання, для забезпечення питною водою і поновити дію комунального договору б/н від 01.04.2011 р.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він 01.04.2011 р. з Комунальним підприємством «Горизонт» уклав договір про надання комунальних послуг.

26.12.2019 р. представники КП «Горизонт» перекрили подачу питної води, без надання пояснень та без попередження. В процесі перекриття водопостачання, жоден відповідний документ не складався, усно повідомили, що він не виконує умови договору, договір розірваний, вода перекрита. Інших документів відносно факту перекриття подачі води, в цей день, він не отримав. Водопостачання йому перекрито до часу складання позовної заяви.

В подальшому самостійно отримати письмові пояснення від комунального підприємства відносно перекриття водопостачання та розірвання договору не вдалося.

25.02.2020 р. на адресу КП «Горизонт» був направлений лист щодо необхідності проведення чергової повірки лічильника. Цей лист, також, залишився без відповіді.

Позивач у позові зазначає, що після його звернення до адвоката Національної асоціації адвокатів України Міщенко В.В. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю ЗП001864) та направлення адвокатського запиту до комунального підприємства про надання інформації по його ситуації, від відповідача за № 34 від 24.03.2020 р. надійшла письмова відповідь та документи відносно перекриття водопостачання.

Згідно отриманої інформації, відповідач склав наступні документи, які йому раніше не надавались, а саме:

- лист попередження №31 від 26.06.2019 р. ОСОБА_1 зобов`язують перенести засіб обліку води до вуличної мережі комунального підприємства;

- акт візуального зняття показів розрахункових приладів обліку у споживачів і юридичних осіб від 26.11.2019 р. Зазначено, що водолічильник знаходиться не на місті передбаченому правилами користування та Закону України «Про питне водокористування». Необхідно перенести лічильник, облаштувати яму та перевірити лічильник;

- повідомлення про відключення абонента від центрального водопостачання № 51 від 12.12.2019 року, розірвання комунального договору. Підстава відключення - не виконання договору №61 від 01.04.2011 р. Повідомлено про розірвання договору.

Також, даним листом його проінформовано, що в подальшому водопостачання буде надавати фізична особа, його сусідка ОСОБА_3 , яка має на своєму балансі мережу водопостачання та має право надавати послуги перевірки та пломбування лічильників води, інше.

Відповідач на позов надав суду відзив, у якому просив суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Горизонт» Чкаловської сільської ради про захист прав споживача, відновлення водопостачання, визнання дій з припинення водопостачання неправомірними, визнання дій з розірвання комунального договору неправомірними та поновлення дії договору - відмовити у повному обсязі з тих підстав, що позивач всупереч встановлених технічних умов самовільно обладнав оглядовий колодязь на території свого домоволодіння де й встановив водолічильник, що є порушенням вимог чинного законодавства України, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та Технічних умов (а.с.39-40).

Представник позивача на відзив надав відповідь, у якій просив суд позов про відновлення водопостачання, визнання дій з припинення водопостачання неправомірними, визнання дій з розірвання комунального договору неправомірними та поновлення дії договору, задовольнити в повній мірі, так як технічні умови ОСОБА_1 , з врахуванням експертного звіту ТОВ «Фірма «Інжсервіспроект» № 28, були виконані (а.с.47-48).

Представник позивача у відповіді на відзив вказує, що Законом України №2119-VIII (зі змінами від 07.06.2018р. №2454- VIII) «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», місце встановленого вузла обліку не змінюється, тому що в законі про облік №2119-VIII не має такої вимоги.

Умовами підпункту 19 пункту 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 р. № 307, передбачено, що при провадженні господарської діяльності з централізованого водопостачання та/або водовідведення ліцензіат повинен надавати послуги з централізованого водопостачання за наявності встановлених приладів обліку в кожній точці розподілу послуг, які відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 163.

При цьому відповідно до статті 3 Закону про облік оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Водночас, згідно з пунктом 13 Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 р. № 206, вузлами комерційного обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у житлових та нежитлових будівлях. Вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньобудинкових інженерних систем будівлі, а в разі неможливості встановлення - в іншому місці якомога ближче до точки приєднання.

При цьому, Закон про облік та Порядок не передбачають вимоги щодо необхідності перенесення вже встановлених на момент набрання чинності цим Законом вузлів обліку води.

Такої ж думки відносно місця встановлення вузла обліку води дотримується постійно діючий центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України, а саме - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Також, у пункті 7 статті 3 Закону про облік передбачено, що власник (співвласники) будівлі, яка на день набрання чинності цим Законом була приєднана до зовнішніх інженерних мереж або яка приєднується до зовнішніх інженерних мереж, має право самостійно обладнати таку будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку. У такому разі внесок за встановлення вузла комерційного обліку таким споживачам не нараховується. Виконавець послуг та оператор зовнішніх інженерних мереж не можуть перешкоджати власнику (співвласникам) будівлі в оснащенні її вузлом комерційного обліку. На вимогу власника (співвласників) будівлі оператор зовнішніх інженерних мереж зобов`язаний самостійно встановити вузол комерційного обліку, придбаний ним (ними).

Вказана норма з моменту набуття чинності законом 02.08.2017р. в цілому надає право власнику домоволодіння обирати спосіб, в який його будинок буде обладнаний вузлом комерційного обліку, але у встановленому законом порядку: наявності проектної документації та сповіщення протягом двох місяців про обраний спосіб оператору зовнішніх мереж, зокрема, може сам встановити вузол комерційного обліку. (Така же думка викладена у Постанові Запорізького апеляційного суду від 22.04.2019 р. Справа № 314/3735/18, провадження № 22-ц/807/917/19).

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 р. № 2119-VIII набрав чинності - 02.08.2017 р. На цю дату вузол обліку води/оглядовий колодязь позивача вже встановлені, відповідно до технічних умов відповідача, запущені відповідачем в експлуатацію та опломбовані. Позивач використав право власника домоволодіння та обрав спосіб, в який його будинок буде обладнаний вузлом комерційного обліку.

Представник позивача вважає, що вимоги відповідача про перенос лічильник, облаштування нового оглядового колодязя не відповідають чинному законодавству та є неправомірними.

Присутній у судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Присутні у судовому засіданні представники відповідача позов не визнали та просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Суд встановив, що позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок по адресу: АДРЕСА_1 . До житлового будинку підведено водопостачання.

01.04.2011 р. сторони уклали договір б/н про надання комунальних послуг.

Спір між сторонами у справі виник з приводу місця розташування водомірного вузла.

Відповідно до п.4.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190 та зареєстровано в Мінюсті 07.10.2008 р. за № 936/15627 передбачено, що для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Форма технічних умов наведена в додатку № 1 до цих Правил.

Відповідно до п.5.2. Правил передбачено, що вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Пунктом 1.2. Правил надано тлумачення поняттю «межа балансової належності», а саме, межа балансової належності - лінія розподілу елементів систем водопостачання та водовідведення і споруд на них між власниками або користувачами.

Відповідач є власником центральних вуличних мереж водопостачання та водовідведення, що складається з трубопроводів, прокладених вздовж вулиць, провулків, набережних тощо. (п. 1.2. Правил).

18.07.2012 р. позивач отримав від відповідача Технічні умови № 75 від 18.07.2012 р. для встановлення водолічильника холодної води за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт отримання позивачем Технічних умов підтверджується його особистим підписом в журналі видачі ТУ та як встановлено у судовому ні засіданні не заперечуються сторонами.

Відповідно до ТУ встановлено, що монтаж трубопроводу та водомірних вузлів провести згідно «Схеми встановлення водомірного вузла». Відповідно до Схеми умовою виконання споживачем технічних умов, є зобов`язання споживача обладнати на водопровідному вводі водомірний вузол в колодязі діаметром 1-1,5 м, облаштованому на місці приєднання внутрішньо-дворової водопровідної мережі до центрального водопроводу (малюнок № 2) на відстані не менше 1 м від центрального водопроводу та на 1,5 м до огорожі домоволодіння споживача.

Дотримання підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення нормативно-правових актів суворо контролюються Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

У Постанові Нацкомісії №307 від 22.03.2017 р. зазначено, що невід`ємною частиною належного провадження господарської діяльності комунальним підприємство, що здійснює постачання питної води населенню є наявність ліцензії та неухильне і беззаперечне дотримання відповідних ліцензійних умов. Безпосередньо у підпункті 19 пункту 2.2 Ліцензійних умовах прописано надавати послуги з централізованого водопостачання за наявності приладів обліку в кожній точці розподілу послуг, які відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. №163.

Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», зокрема положеннями ст. 16 визначено, що підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії може бути невиконання вимог контролюючого органу щодо усунення відповідних порушень ліцензійних умов.

Тобто, відповідач має проводити свою діяльність виключно при виконанні вичерпного переліку умов, зокрема за наявності встановлених приладів обліку в кожній точці розподілу послуг.

Точкою розподілу послуг є місце передачі послуг від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Вузли обліку мають бути розташовані на водопровідній мережі споживача, а саме на межі балансової належності мереж виробника та споживача. В свою чергу межею балансової належності є існуюча або запроектована точка з`єднання водопровідних мереж виробника та споживача.

Суд встановив, що відповідач на адресу позивача надіслав:

- лист попередження №31 від 26.06.2019 р. ОСОБА_1 зобов`язують перенести засіб обліку води до вуличної мережі комунального підприємства;

- акт візуального зняття показів розрахункових приладів обліку у споживачів і юридичних осіб від 26.11.2019 р., де зазначено, що водолічильник знаходиться не на місті передбаченому правилами користування та Закону України « Про питне водокористування». Необхідно перенести лічильник, облаштувати яму та перевірити лічильник;

- повідомлення про відключення абонента від центрального водопостачання № 51 від 12.12.2019 р., розірвання комунального договору. Підстава відключення - не виконання договору №61 від 01.04.2011 р. Повідомлено про розірвання договору.

Позивач отримав Технічні умови, але їх не виконав, так як вузол обліку води обладнав без дотримання вимог п.5.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190 та зареєстровано в Мінюсті 07.10.2008 р. за № 936/15627.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що відповідач запропонував позивачеві допомогу у виготовленні нового колодязя відповідно до технічних вимог, але позивач від даної пропозиції відмовився.

Суд звертає увагу, що обгрунтовуючи позовні вимоги позивач та його представник посилаються на ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VIII, який набрав чинності 02.08.2017 р.

Проте суд вважає, що така правова позиція позивача та його представника є помилковими, так як за змістом вказаної норми права її вимоги поширюються саме на споживача, який забезпечується водопостачанням до групи нежитлових будівель та споруд, що є єдиним майновим комплексом, в той час як позивач є власником домоволодіння садибного типу, тобто вказана норма не регулює правовідносини між сторонами у справі.

Загалом ст. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» унормовує правовідносини між споживачем, постачальником комунальних послуг та оператором зовнішніх мереж щодо оснащення будівель вузлами комерційного обліку.

Згідно з ч. 1 цієї статті Закону оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

В пункті 3 ч. 3 Закону зазначено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол, вартість такого встановлення, розмір та порядок сплати передбаченого цим Законом внеску за встановлення вузла комерційного обліку. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України. Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про:

- згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах;

- намір погодити з оператором зовнішніх інженерних мереж відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку;

- намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку.

У разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення власник (співвласники) не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дня повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж.

Пунктами 4 і 5 статті 3 Закону визначено, що вузли комерційного обліку належать на праві власності власнику (є спільною сумісною власністю співвласників) будівлі. Вузли комерційного обліку приймаються виконавцем відповідної комунальної послуги та оператором зовнішніх інженерних мереж на абонентський облік протягом 14 календарних днів з дня встановлення або дня отримання виконавцем та оператором звернення власника (співвласників). Відповідальність за збереження і цілісність вузлів комерційного обліку покладається на власника (співвласників) будівлі (її частини), в якій вони встановлені, або за договором на визначену власником (співвласниками) іншу особу.

У пункті 7 статті 3 цього Закону також передбачено, що власник (співвласники) будівлі, яка на день набрання чинності цим Законом була приєднана до зовнішніх інженерних мереж або яка приєднується до зовнішніх інженерних мереж, має право самостійно обладнати таку будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку. У такому разі внесок за встановлення вузла комерційного обліку таким споживачам не нараховується. Виконавець послуг та оператор зовнішніх інженерних мереж не можуть перешкоджати власнику (співвласникам) будівлі в оснащенні її вузлом комерційного обліку. На вимогу власника (співвласників) будівлі оператор зовнішніх інженерних мереж зобов`язаний самостійно встановити вузол комерційного обліку, придбаний ним (ними).

Отже, вказана норма з моменту набуття чинності законом 02.08.2017 р. в цілому надає право власнику домоволодіння обирати спосіб, в який його будинок буде обладнаний вузлом комерційного обліку, але у встановленому законом порядку: наявності проектної документації та сповіщення протягом двох місяців про обраний спосіб оператору зовнішніх мереж, зокрема, може сам встановити вузол комерційного обліку. Отже, у нього є наявним також право не погодитись із запропонованим оператором варіантом встановлення вузлу комерційного обліку.

Між тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, позивач ОСОБА_1 ніяких вимог щодо облаштування колодязя з вузлом обліку до КП «Горизонт», на балансі якого знаходиться мережа водопостачання в с. Зелений Гай, не звертався.

Вирішення цього питання в унормованому вказаним законом порядку між сторонами не відбувалось, а спір виник лише з приводу місця розташування водомірного вузла.

Також позивачем не надано доказів, що його вузол комерційного обліку облаштовано лічильником, який пройшов державну метрологічну атестацію.

Під час судового розгляду справи зі сторони позивача були допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , але їхні покази не є достатніми та належними, так як у своїй сукупності з іншими доказами не дають змоги дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Покази зазначених свідків констатують лише той факт , що позивач тривалий час користувався даним водопроводом, сплачував за спожиту воду та не має заборгованості за сплату, але покази свідків не доводять і не підтверджують той факт, що позивач обладнав колодязь та встановив у ньому вузол обліку відповідно до вимог п.5.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190 та зареєстровано в Мінюсті 07.10.2008 р. за № 936/15627, тобто на межі балансової належності мереж виробника та споживача.

У судовому засіданні суд дослідив наданий позивачем експертний звіт ТОВ «Фірма «Інжсервіспроект» №28 від 24.12.2020 р., складений ОСОБА_7 , кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт, пов`язаних із створенням об`єкта архітектури (зареєстровано №5561 від 21.02.2013 року), свідоцтво № НОМЕР_1 інженерно-будівельне проектування у частині забезпечення безпеки експлуатації (кваліфікаційний сертифікат серія НОМЕР_2) (а.с.56).

З приводу висновку у наданому звіті пояснення також надав і ОСОБА_7 .

Так у експертному звіті та поясненнях ОСОБА_7 вказує, що абонент ОСОБА_1 виконав роботи по підводу водопроводу та улаштування вузла обліку, згідно зі схемою, доданою до технічних умов, в якій водолічильник, розміщений у колодязі на території домогосподарства позивача для збереження вузла обліку.

Проте, суд до експертного звіту та пояснень ОСОБА_7 підходить критично, так як відповідно до п.5.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190 та зареєстровано в Мінюсті 07.10.2008 р. за № 936/15627 вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Суд встановив, що позивач вузол обліку розташував у порушення вимог п.5.2 Правил.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Горизонт» Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області, про захист прав споживача, відновлення водопостачання, визнання дій з розірвання комунального договору неправомірними та поновлення дії договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 24.06.2021 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

15.06.2021