Провадження № 2/643/4388/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про зняття арешту з коштів боржника,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в якій просить скасувати арешт в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що перебувають на рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», на який надходять пенсійні виплати.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, з огляду на наступне.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Зі змісту пред`явленої позовної заяви вбачається, що на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби м. Харків Східного міжрегіонального управління юстиції м. Харків перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 643/11723/20, виданого 14 січня 2021 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.07.2017 по 01.06.2020 у розмірі 2672,43 гривні. У ході примусового виконання державним виконавцем 23 лютого 2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

У пред`явленому позові позивач просить скасувати арешт майна боржника, накладений постановою від 23.02.2021 в частині накладення арешту на належні їй грошові кошти, які перебувають на рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», на який надходять пенсійні виплати.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року.

З огляду на викладене, боржник не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі Касаційного цивільного суду у прийнятій 02 червня 2020 року Постанові по справі № 201/10187/18.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 була відповідачем по цивільній справі № 2-643/11723/20, яка розглядалася Московським районним судом м. Харкова та, відповідно, боржником у виконавчому провадженні, то вона має право на оскарження дій державного виконавця щодо скасування арешту в порядку ст. ст. 447-448 ЦПК України.

Приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження по даній цивільній справі слід відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до Московського районного суду м. Харкова із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби в порядку ст. ст. 447, 448 ЦПК України.

На підставі викладеного та, керуючись Постановою Пленуму ВССУ № 5 від 03.6.2016 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», п. 1 ч. 2 ст. 186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про зняття арешту з коштів боржника, - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до Московського районного суду м. Харкова із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в порядку ст. ст. 447, 448 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Я.Ю. Семенова