№ провадження 6/646/72/2021
Справа № 646/937/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.21 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретаря судового засідання Матвійчук В.В.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся в порядку ст.439 ЦПК України до Червонозаводського районного суду м.Харкова із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №64128578 з примусового виконання рішення №2029/2-2079/11 від 17.07.2012, ухваленого Орджонікідзевським районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 92463,60 грн. Під час виконання вказаного рішення встановлено, що вжиті виконавцем заходи не призвели до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання обов`язків ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з поданням про постановления вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, з метою пошуку та звернення стягнення на рухоме майно боржника, яке не підлягає державній реєстрації, опису та арешту такого майна.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, окремим пунктом подання просив суд проводити розгляд без його участі.

Відповідно ч.2 ст.439 ЦПК України сторони виконавчого провадження в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали подання та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження № 64128578, відкрите постановою від 13.01.2021 року у зв`язку з виконанням рішення №2029/2-2079/11 від 17.07.2012, ухваленого Орджонікідзевським районний суд м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 92463,60 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 13.01.2021 року в рамках вказаного виконавчого провадження накладено арешт на кошти боржника.

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби від 13.01.2021 року, ОСОБА_1 відкрито рахунок в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». Відповідно до відповіді АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», на вказаному рахунку недостатньо коштів.

На запит приватного виконавця, Міністерством внутрішніх справ надано відповідь від 13.01.2021 про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 240316785, боржнику належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1 .

З акту приватного виконавця від 05.02.2021 року вбачається, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження було отримано боржником особисто 29.01.2021 року. Пункт 2 постанови містить зобов`язання боржника протягом 5 днів з дня відкриття виконавчого провадження подати виконавцю декларацію про доходи і майно, з`явитись до виконавця для повідомлення контактного телефону з метою узгодження дати та часу допуску до житла чи іншого володіння, що належить боржнику, або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

В той же час, боржник не вчинив жодну з дій, які зазначені у постанові про відкриття виконавчого провадження, про що зазначено у вказаному акті.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року).

За змістом наведених вище норм, проникнення у житло як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Тобто при розгляді таких справ має бути дотриманий баланс прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Матеріали подання не містять даних щодо осіб, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 , тоді як примусове проникнення до вказаного майна боржника може призвести до порушення їх прав.

Крім того, судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

В той же час, доводи приватного виконавця про ухилення боржника від явки до приватного виконавця не підтверджені належними засобами доказування.

Так, до матеріалів подання не долучено виклики приватного виконавця.

Більше того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо перешкоджання боржника вільному доступу приватного виконавця до свого майна. Акт приватного виконавця від 05.02.2021 року не є таким доказом, оскільки, в ньому вказано лише про те, що боржник не виконав зобов`язання, зазначені у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Слід зазначити, що з матеріалів подання вбачається, що боржник не зареєстрований за адресою, за якою приватний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення. При цьому боржник все ж є має зареєстроване місце проживання. Відомостей про вчинення виконавчих дій за вказаною адресою матеріали подання не містять.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні достатні підстави для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли приватний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.259, 260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя І.С. Блага