Справа № 127/7981/20
Провадження № 22-ц/801/350/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 рокуСправа № 127/7981/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року, ухвалене суддею Бойко В.М. в м. Вінниці, повне рішення складено 20 листопада 2020 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

встановив:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила: змінити призначений за рішенням Замостянського районного суд м. Вінниці від 21.06.2010 по цивільній справі №2-2052 2010 року розмір (спосіб стягнення) аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.05.2010; - стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх виді доходів ОСОБА_1 на дитину щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 12.10.2002 по 15.06.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.05.2010.

На даний час розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання доньки не достатній для її належного забезпечення усім необхідним, зі зростанням дитини змінюється розмір витрат для її належного забезпечення. Відповідач, крім сплати аліментів в розмірі 800 гривень на місяць, іншої допомоги не надає. Їй стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний і достатній дохід для участі в утриманні дочки. Дохід відповідача, порівняно з 2010 роком, збільшився, він є здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року змінено призначений за рішенням Замостянського районного суд м. Вінниці від 21.06.2010 по цивільній справі № 2-2052/2010 року розмір та спосіб стягнення аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.05.2010 року.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх виді доходів ОСОБА_1 на дитину, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, а саме стягнути з нього на користь позивача на утримання дочки аліменти в розмірі 1/8 частки від усіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів щодо витрат коштів на дитину і вказані обставини судом не досліджувалися; факт офіційного працевлаштування без дослідження інших обставин не дає суду підстав для збільшення аліментів майже в чотири рази; судом не взято до уваги його доводи з приводу надання ним постійної додаткової підтримки дочці, крім аліментів, наявність у нього інвалідності та потреба в постійному лікуванні, наявність іншої дитини та матері на його утриманні.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.06.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.05.2010 (а.с.7).

ОСОБА_1 працює провідним економістом в ПАТ «Укргідроенерго». Згідно довідки про заробітну плату (доходу) від 06.11.2019 №5-1-2/4987, виданої ПАТ «Укргідроенерго», ОСОБА_1 за період з травня по жовтень 2019 року нараховано заробітну плату в розмірі 134 414,78 грн (без утриманих податків та військового збору) (а.с.10-11).

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 22 402,46 грн (без утриманих податків та військового збору).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Суд першої інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи та належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач отримує стабільний щомісячний дохід, а раніше визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання дитиною всіх належних умов для розвитку та понесення нею витрат на утримання дочки, однак, не вказує, якою нормою права це передбачено. Підстав у суду досліджувати вказані обставини, як зазначає апелянт, не було, оскільки це не передбачено законом при вирішенні питання про стягнення аліментів та визначення їх розміру.

Безпідставним є твердження апелянта про завищення судом першої інстанції розміру його доходів, оскільки зазначений судом в рішенні розмір доходу відповідача відповідає інформації, зазначеній в довідці про заробітну плату (дохід) ОСОБА_1 від 06.11.2019 № 5-1-2/4987, виданій ПАТ «Укргідроенерго».

Надання ОСОБА_1 разом з відзивом на позовну заяву копій квитанцій про переказ коштів на ім`я ОСОБА_2 (одна квитанція про переказ коштів у 2017 році, чотири квитанції в 2018 році та чотири квитанції в 2019 році) не свідчать про надання відповідачем постійної (регулярної) додаткової фінансової підтримки доньці.

Відхиляються колегією суддів доводи апелянта з приводу того, що постійна потреба в лікуванні, так як йому встановлено ІІІ групу інвалідності, покладає на нього значні додаткові витрати, оскільки вони не підтверджуються доказами.

Так, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано виписку із медичної карти хворого денного стаціонару консультативної поліклініки ВОКВЕЦ №563 від 31.10.2019, а також роздруківки інтернет-сторінок щодо вартості ліків, які згідно вказаної виписки відповідач повинен постійно приймати.

Однак, доказів фактичного понесення витрат на придбання вказаних ліків ОСОБА_1 не надано, як і не надано доказів щодо понесення витрат на лікування (стаціонарного, санітарно-курортного).

Та обставина, що відповідач є особою з інвалідністю, також не свідчить про його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки відповідач є працездатним.

ОСОБА_1 , стверджуючи в апеляційній скарзі про те, що йому на праві власності не належить будь-яке рухоме та нерухоме майно, не надає на підтвердження вказаної інформації жодних доказів.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності у нього будь-якого іншого доходу, крім заробітної плати, зокрема, таким доказом може бути довідка з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Надання апелянтом договору оренди квартири від 01.06.2020, без надання доказів щодо сплати ним орендної плати у розмірі та строки, визначені договором, не свідчить про понесення відповідачем щомісячних витрат на оренду квартири у розмірі 6 000 гривень.

Голослівним є також твердження апелянта про перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки ним не надано доказів на підтвердження як хвороби матері, так і потреби в її утриманні.

Наявність в ОСОБА_1 дитини від іншого шлюбу не свідчить про наявність безумовних підстав для визначення меншого розміру аліментів, ніж просить стягувати позивач, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того, перебування на його утриманні ще однієї дитини від іншого шлюбу не позбавляє його обов`язку утримувати дитину від іншого шлюбу.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначаючи про всі вказані вище обставини, як на підставу для визначення розміру аліментів, які підлягають до стягнення, в меншому розмірі, ніж просила позивач, ОСОБА_1 в свою чергу не обґрунтував їх належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета