ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/922/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/3391/19 Категорія: 310020000 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кучер Юлії Вікторівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2021 року (повний текст рішення виготовлено 12 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Позов мотивувала тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2006 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, починаючи з 10.12.2007 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач сплачує аліменти відповідно до рішення суду.

Однак, у позивачки виникла необхідність у зміні розміру аліментів у зв`язку з тим, що змінилась економічна ситуація в країні, сума стягуваних аліментів не значна, вона не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, її коштів не вистачає для належного утримання їхнього спільного сина. А дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Отже, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина, повинен бути не меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивачка народила другу дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач на даний час їздить на заробітки в Росію.

У відповідача є фізичні можливості, щоб заробляти кошти, він має постійний заробіток, інших аліментних платежів він не сплачує, його матеріальне становище поліпшилось, а тому він має можливість сплачувати аліменти на сина у частці від заробітку.

Просила суд змінити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 грудня 2006 року у справі № 2-6422-2007 року в твердій грошовій сумі 300 грн. та стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2019 року позов задоволено. Однак рішення скасовано постановою Черкаського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року у зв`язку з порушенням правил територіальної юрисдикції, а справу направлено на розгляд за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

01.02.2021 ОСОБА_2 надала уточнену позовну заяву, підстави якої доповнила тим, що необхідність у збільшенні розміру аліментів зумовлена також і тим, що з 2019 року син сторін ОСОБА_5 захворів невиліковною хворобою, що потребує пожиттєвого лікування та значних витрат на це лікування. Крім того, син є студентом, тому на навчання необхідно додатково витрачати кошти. Також позивачка додала, що матеріальний став відповідача поліпшився, у нього також змінилось сімейне становище, так як він також одружився та в цьому шлюбі у нього народилась дитина.

В уточненій позовній заяві просила суд збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу стягуваних аліментів, визначений рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі та стягувати з ОСОБА_1 на екористь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття дитини, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2021 року позов задоволено.

Змінено розмір стягуваних аліментів, що стягуються за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006 року (справа № 2-6422-2007) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з твердої грошової суми у розмірі 300 грн. на 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення мотивовано тим, що сторони не підтвердили зміну свого матеріального становища. Народження інших дітей у сторін суд не вважав підставою для зміни розміру аліментів. Відповідач не підтвердив, що він утримує непрацездатних батьків. Однак, суд взяв до уваги факт хвороби ОСОБА_3 і з цієї підстави задовольнив позов у повному обсязі.

Крім того, суд зазначив, що розмір присуджених на користь позивача аліментів в розмірі 300 грн. є меншим встановленого законом 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим для забезпечення мінімальних потреб дитини позивачка змушена у більшій мірі, ніж відповідач, нести витрати на утримання дитини, що об`єктивно тягне за собою негативні зміни в її матеріальному стані, оскільки порушує принцип рівності участі кожного з батьків в утриманні дитини в обсязі, не нижчому ніж прожитковий мінімум.

Вважаючи рішення необ`єктивним, необґрунтованим та винесеним з порушенням матеріального і процесуального законодавства, ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Кучер Ю.В., оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт вказує, що перебування позивачки у декретній відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу не є підтвердженням зміни її сімейного стану, оскільки обов`язок по догляду за дитиною лежить на обох батьках. Водночас, апелянт просить врахувати, що у відповідача наявний обов`язок з утримання його малолітньої дитини від другого шлюбу та батьків похилого віку. Вказував, що стаття 192 СК України не передбачає можливості зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів.

Просить апеляційний суд врахувати, що аліменти в розмірі ј частки від його доходів на сина, порушуватимуть інтереси його малолітньої дочки, тому заявляє вимогу про скасування оскаржуваного рішення, просить ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від позивачки, в якому остання не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, тому просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, якіне підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи встановлено такі обставини справи.

ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина визнається сторонами, а отже не потребує доказування.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в сумі 300 грн., починаючи з 10.12.2007 і до повноліття дитини.

Крім того, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 10).

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, після ухвалення рішення про стягнення аліментів у обох сторін народились діти, які перебувають на їх утриманні.

Відповідно до відомостей з інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених та утриманих податків від 04.10.2019 року № 15821 інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по 30.06.2019 року відсутня.

З довідки Монастирищенської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 30.09.2019 року № 01-21/1027 ОСОБА_2 на обліку станом на 30.09.2019 року як безробітна не перебуває.

Представником відповідача надані відомості, отримані з офіційних сайтів соціальних мереж «Фейсбук» та «Інстаграм», з яких їм стало відомо, що позивачка має власний бізнес із продажу ювелірних виробів, та відповідно до інформації на офіційному сайті її інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_7 », де вказано, що даний вид торгівлі являється сімейним бізнесом позивача ще з 2007 року, з вказаним діючим мобільним номером телефону ОСОБА_2 та її фото.

Колегія суддів не приймає такий доказ на підтвердження доходу позивачки.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про утримання відповідачем своїх батьків, як і відсутні докази, які б підтверджували доходи відповідача.

В матеріалах справи також відсутні докази про навчання сина ОСОБА_8 , про розмір витрат на навчання та інших супутніх витрат.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Таким чином, при вирішенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, суд повинен врахувати положення не тільки ст. 192 СК України, а й низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При цьому аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19)).

Сторонами визнається, що державною виконавчою службою проводиться стягнення аліментів з відповідача відповідно до чинної редакції статті 182 СК України, тобто у розмірі, не меншому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу доказів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також доказів погіршення її матеріального стану, тому суд першої інстанції правильно виходив із відсутності підстав, визначених статтею 192 СК України, для збільшення встановленого розміру аліментів.

Водночас, правильним є висновок суду про те, що наявність у дитини захворювання може бути враховано як підтвердження обставин для збільшення розміру стягуваних аліментів.

Так, в матеріалах справи міститься консультаційний висновок лікаря КНП «ЧОШВД Черкаської обласної ради» від 22.12.2020 про те, що ОСОБА_5 перебуває на обліку з діагнозом псоріаз краплиноподібний (а.с. 133), а також виписка з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 22.01.2021 про необхідність нагляду у дерматолога та проведення лікування (а.с. 134-135).

Вказана обставина враховується колегією суддів для збільшення розміру аліментів, а тому позов підлягає до задоволення, але з урахуванням такого.

За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так як позивачкою не доведено достатність заробітку (доходу) платника аліментів, тому суд не може встановити мінімальний гарантований розмір аліментів.

Однак, суд бере до уваги, що на утриманні у відповідача є двоє дітей. Тому для забезпечення інтересів і другої дитини, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір аліментів не в розмірі 1/4 від доходу відповідача, а в розмірі 1/5 частки від його доходів.

Такий розмір аліментів відповідатиме принципу справедливості, враховує баланс інтересів двох дітей відповідача, а також враховує стан здоров`я спільної дитини сторін та його потребу в постійному нагляді лікаря та проходженні лікування.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів як частки доходів відповідача з 1/4 на 1/5 частину всіх видів його заробітку.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кучер Юлії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають до стягнення з ОСОБА_1 , зменшивши його з 1/4 до 1/5 частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді