Справа № 646/1917/17
№ провадження 2/646/29/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І. М.,

за участю секретарів Волошко К. І., Ушакової Г. В., Коммунарової А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу а позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

за участю представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Мороз Т. А., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 124 815, 50 грн.; 41 189, 11 грн штрафних санкції за прострочку виконання зобов`язань.

В обґрунтування позову зазначив, що у листопаді 2001 року відповідач ОСОБА_2 позичив у нього гроші у сумі 4900 доларів США, що у відношенні до української гривні станом на 02.11.2009 складає 124 815, 50 грн та зобов`язався повернути йому зазначені кошти за першою вимогою, про що свідчить розписка, складена відповідачем 11.09.2004.

У грудні 2005 року позивач попросив відповідача повернути усі надані йому кошти, але відповідач почав всіляко ухилятися від свого зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

08.12.2016 заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/4922/15?ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 борг у сумі 131 458, 00 грн, 3 % річних у сумі 2 494, 80 грн, індекс інфляції у сумі 777, 85 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 347, 00 грн.

22.11.2016 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

29.11.2016 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/4922/15?ц заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження.

13.03.2017 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/4922/15?ц заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 по справі № 646/4922/15?ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу скасовано; справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

18.04.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, зобов`язано ОСОБА_1 надати суду для огляду оригінал розписки від 11.09.2004 про отримання ОСОБА_2 коштів від ОСОБА_1 .

02.07.2018 до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 124 815, 50 грн.; штрафні санкції за прострочку виконання зобов`язань 50 238, 24 грн.; інфляційні витрати за період прострочки платежу 672 505, 91 грн., а також судовий збір у сумі 7 000, 00 грн., а також витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000, 00 грн.

Уточнена позовна заява протокольною ухвалою суду прийнята до розгляду.

02.07.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу повернуто у підготовче судове засідання, встановлено загальний порядок розгляду справи.

20.07.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що зі змісту розписки не вбачається, що будь-які грошові кошти надавалися саме у борг, з її змісту неможливо конкретизувати правову природу документа, а саме, що це боргова розписка, що гроші надавалися саме у борг, коли передавалися гроші, що гроші повинні бути повернуті. Оскільки розписка датована 11.09.2004, в той час як гроші згідно змісту розписки передавалися у 2001 році, вказана розписка не підтверджує укладення договору позики та момент здійснення передачі коштів. Крім того, відповідач просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності. Також відповідач звернувся до суду з клопотанням про виклик свідків.

Протокольною ухвалою суду клопотання відповідача про виклик свідків задоволено.

20.07.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що з відповідачем ОСОБА_2 мав довірчі відносини. Позивач працював майстром щодо вагів та у зв`язку з цим познайомився з відповідачем, який займався аналогічною роботою. У день складання розписки ніяких грошових коштів ОСОБА_2 позивач не надавав. У 2002 році позивач надавав відповідачу 2 300 дол. США. В цей день ніяких розписок не складалося, бо у сторін були довірчі стосунки. Грошові кошти надавав відповідачу з метою заробити 10 %. Грошові кошти надава відповідачу для придбання теплодатчиків на фірму останнього. Крім того, позивач давав відповідачу 400 дол. США для придбання 15 тонних вагів з метою їх подальшого ремонту та продажу за більшу ціну. Також позивач надавав у борг ОСОБА_2 для його знайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 1 000 та 1 200 дол. США відповідно для вирішення їх житлових питань. Крім того позивач давав відповідачу 8 450 грн та 8 100 грн для придбання вагів з метою їх подальшого перепродажу з націнкою, на чому сторони мали намір заробити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що знає позивача ОСОБА_1 з 2000 року, оскільки разом працювали без укладення трудового договору у ПП « ОСОБА_6 », займалися купівлею?продажем та ремонтом вагів. ОСОБА_7 неодноразово позичав грошові кошти у ОСОБА_1 для купівлі товару. Тензодатчики відповідач придбав спільно з ОСОБА_1 Ваги 15 тон були також куплені в якості товару та залишилися у ОСОБА_7 . ОСОБА_8 також працював у ОСОБА_7 . Для вирішення житлових потреб ОСОБА_1 надавав особисту ОСОБА_4 грошові кошти. Потім ОСОБА_8 в рахунок позики виконував для ОСОБА_1 роботи з фарбування вагів та обладнання. Для особистих потреб грошові кошти у ОСОБА_1 відповідач не брав, розписку написав під диктовку та під тиском ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_2 співпрацював з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . В них був спільний бізнес. ОСОБА_2 їздив в Москву за товаром, залишав грошові кошти за купівлю 4 датчиків, однак датчики з Москви так і не надіслали. Ваги 15 тон продав ОСОБА_1 та вилучені від продажу кошти залишив у себе. Через ОСОБА_2 свідок знає ОСОБА_4 . У останнього були фінансові складності, тому він позичав у ОСОБА_1 грошові кошти на придбання житла. Для себе ОСОБА_2 гроші в борг у ОСОБА_1 не брав. З розмов свідок знає, що ОСОБА_1 дав ОСОБА_11 500 доларів на прохання ОСОБА_2 , також ОСОБА_1 зайняв кошти ОСОБА_4 , останній не міг повернути кошти, тому в рахунок погашення боргу працював у ОСОБА_1 , виконуючи для нього роботи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був бізнес, пов`язаний з перепродажем вагів. Брат свідка відповідач по справі ОСОБА_2 працював у ОСОБА_7 , займався ремонтом та закупкою вагів. Зі слів брата відповідача по справі, свідок знає, що спірна розписка була отримана ОСОБА_1 насильницьким шляхом, із застосуванням психологічного тиску на ОСОБА_2 . При написанні розписки останній передав ОСОБА_1 документи на свій автомобіль. Зі слів ОСОБА_4 свідку відомо, що він «відробив» свій борг у ОСОБА_1 шляхом виконання доручень останнього. ОСОБА_13 не працював у ОСОБА_7 , однак приходив просити грошові кошти в борг.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_2 більше 17 років тому займався купівлею вагів, їх ремонтом та подальшим перепродажем. Працювали разом з ОСОБА_15 , який був оформлений приватним підприємцем, ОСОБА_1 та ін. Прибуток від продажу ділили. Свідку відомо, що ОСОБА_2 написав розписку під тиском ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що начебто ОСОБА_2 брав у нього гроші на купівлю товару, однак товар не привіз. Разом з розпискою у ОСОБА_2 забрати документа та ключі на авто.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, просив у його задоволенні відмовити повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши думку учасників, показання свідків, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до змісту розписки ОСОБА_2 від 11.09.2004, 1) у 2002 році для придбання тензодатчиків та вимірювальної апаратури ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 2 300 доларів; 2) 400 доларів на механічні ваги 15 тон; 3) для придбання житла ОСОБА_1 видав ОСОБА_4 під гарантію ОСОБА_2 1 000 доларів; 4) для закупки механічних вагів ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 8 450 гривень; 5) сума в розмірі 8 100 грн була видана в 2001 році під ПП « ОСОБА_6 » особисто в руки ОСОБА_2 для придбання вагів; 6) ОСОБА_1 видав ОСОБА_2 1 200 доларів для ОСОБА_16 на вирішення квартирних питань.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Таким чином, договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6?1967цс15.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Суд враховує, що ОСОБА_2 не заперечував часткового отримання від ОСОБА_1 сум, вказаних в розписці, також не заперечував, що розписка була написана ним особисто, хоча зазначав, що написав останню під психологічних тиском позивача, проте заперечував отримання саме у борг будь-яких коштів та зобов`язання повернути їх ОСОБА_1 .

Також суд враховує, що сторони визнали той факт, що в день складання розписки (11.09.2004) жодних грошових коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 не надавав. Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнаються учасниками справи.

З огляду на викладене, за результатом аналізу змісту розписки, пояснень сторін щодо обставин та умов її складання, показань свідків, судом встановлено, що розписка не містить всі обов`язкові реквізити боргового документу, а характер розписки не свідчить про існування між сторонами саме боргового зобов`язання.

Зокрема, вона не містить умову про зобов`язання повернути (про отримання коштів у борг) грошових сум 2 300 доларів, 400 доларів, 1 000 доларів, 8 100 грн, 1 200 доларів. Також зі змісту розписки взагалі неможливо встановити конкретну дату отримання відповідачем по справі жодних з шести визначених в розписці сум (2 300 доларів, 400 доларів, 1 000 доларів, 8 450 грн, 8 100 грн, 1 200 доларів), а у судовому засіданні сторони пояснили, що грошові кошти в день написання розписки не надавалися.

Крім того, розписка за своїм змістом вказує на існування між сторонами інших, аніж боргові, правовідносин, а також на інші підстави отримання відповідачем грошових коштів від позивача, зокрема, з метою закупки товарів та для інших осіб.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 08.07.2019 по справі № 524/4946/16-ц у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15.

Таким чином, суд доходить висновку, що з урахуванням досліджених доказів, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76?81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 17.02.2021.

Суддя І. М. Шелест