УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., за участю секретаря судового засідання Глазістової К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі подання державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Кальміуського ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Черниш О.І. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України при наявності невиконаних зобов`язань за рішенням суду, вказуючи, що на виконанні в Кальміуському ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1744/09 від 30.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 58000 грн., компенсації з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 10034,00 грн., 3% річних в сумі 2173,76 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 580,00 грн. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження». Державним виконавцем направлено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, однак з дня відкриття виконавчого провадження 16.10.2018 року боржником в примусовому порядку сплачено кошти по рішенню суду в розмірі 15640,12 грн., залишок заборгованості складає 55147,64 грн. На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України 01.10.2020 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , неодноразово перетинав державний кордон України. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

У судове засідання державний виконавець не з`явилась, просила розглядати подання за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 57420675 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1744/09, виданого 30 березня 2018 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму позики в розмірі 58000 грн., 3% річних в сумі 2173,76 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 580,00 грн., а всього 70787,76 грн.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 16.10.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1744/09 від 30.03.2018 року.

Постановами державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 16.10.2018 року та від 23.10.2018 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Згідно даних Управління пенсійного фонду України від 16.10.2018 року останнє відоме місце роботи ОСОБА_1 ТОВ «Листпак».

Відповідно запиту про перетин боржником державного кордону України ІС ДП «НАІС» від 09.10.2020 року ОСОБА_1 перетинав державний кордон декілька разів, а саме: 02.10.2019 року, 30.09.2019 року, 27.10.2019 року, 25.10.2019 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань (п.5).

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року декларує: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції». В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов`язання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Згідно п. 19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За своїм змістом словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та у п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають в умисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом наведених правових норм встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України це один з крайніх заходів, якому повинні передувати всі інші передбачені законодавством дії щодо виконання зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, повинен був належним чином обґрунтувати його та надати суду докази на підтвердження доводів свого подання.

Суду не надано переконливих доказів на підтвердження того, що боржник відмовляється добровільно виконати виконавчий документ, відсутні відомості про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2018 року. До того ж, відсутні дані про те, що боржник свідомо перешкоджає представниками ДВС у примусовому виконанні судового рішення.

Довідка про перетин ОСОБА_1 державного кордону України ІС ДП «НАІС» від 09.10.2020 року, яка мається у матеріалах справи також не є беззаперечним доказом того, що боржник свідомо, з метою ухилення від виконання судового рішення від`їжджає закордон, не спростовує висновків суду про безпідставність подання, оскільки державним виконавцем суду не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_1 станом на час виїзду закордон був обізнаний про відкрите виконавче провадження № 57420675 та свідомо ухилявся від явки до держвиконавця та виконання судового рішення.

Будь-яких інших об`єктивних доказів на підтвердження умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду, державним виконавцем представлено не було.

Наявність самих лише зобов`язань у боржника визначених судовим рішенням, не дає підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

З огляду на наведене, підстав для обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд не вбачає, оскільки не доведено факт його ухилення від виконання зобов`язання, а подання не підлягає задоволенню, за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст. 311 ЦК України, ст.ст. 81, 260 261, 354, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника боржника ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко