ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

23 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 643/14365/20

Провадження № 22-ц/818/3518/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тимошенко Дмитра Володимировича на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 березня 2021 року, постановлене суддею Сугачовою О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 5982грн, стягнути на відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000грн та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст. 185 КК України, який набрав законної сили. Вироком суду встановлено, що відповідач в результаті вчиненого злочину заподіяв потеплілому матеріальну шкоду в розмірі 5982грн. Із змісту вироку вбачається, що цивільний позов не заявлений, між тим стягнуто витрати на правову допомогу, що понесені потерпілим в розмірі 4900грн. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду у розмірі 5982грн. Крім майнової шкоди, позивачу завдано й моральну шкоду, яку оцінює в сумі 20000грн., а також останній поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5982 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір 840 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко Д.В. просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог про стягнення на відшкодування моральної шкоди скасувати як незаконне та необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове яким стягнути завдану моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. та стягнути витрати понесені на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Скарга містить посилання на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги жодного факту наведеного в позовній заяві щодо спричинення моральної шкоди відповідачем. Діями відповідача ОСОБА_1 було одночасно спричинено 3 види моральної шкоди, оскільки позивач зазнав душевних страждань внаслідок викрадення банківських карток та викрадення коштів, позивач зазнав душевні страждання внаслідок злочину проти нього, цинічні та зухвалі дії відповідача призвели до сорому та приниженню честі та гідності позивача.

Також, зазначено, що суд не дотримався принципів розумності та справедливості, дійшовши висновку про відмову у стягненні з відповідача на відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги не підтверджені жодними доказами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.1 ст. 185 КК України, на підставі правил ч.1 ст. 70 КК України визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та відповідно до ст.ст.75,76 КК України, ОСОБА_2 звільнено від призначеного покращання з іспитовим строком на 2 роки.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 заподіяв матеріальну шкоду потеплілому ОСОБА_1 на загальну суму 5982грн.

Вирок суду набрав законної сили (а.с.11-17).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності щодо вчинених дій відносно ОСОБА_1 , існує причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і моральною шкодою, яку він завдав позивачу, що виразилась у душевних стражданнях позивача, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, судова колегія з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає за можливе стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_1 в сумі 1000,00 грн.

Судова колегія бере до уваги розмір матеріальних збитків спричинених позивачу 5982,00 грн, а також недоведеності позивачем глибини душевних страждань, їх тривалості та інших обстави передбачених ст. 23 ЦК України.

Що стосується решти заявленої суми моральної шкоди, на переконання суду вона не є доведеною позивачем у розумінні статті 81 ЦПК України, а позов не містить посилань ОСОБА_1 на те, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір заподіяної йому моральної шкоди.

Щодо вимог апеляційної скарги про стягнення правничої допомоги за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судова колегія зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Позивачем не надано будь - яких доказів про сплату послуг та інших необхідних доказів щодо належного підтвердження наданих юридичних послуг, у зв`язку із переглядом оскаржуваного рішення, які вимагають правила ст. 137 ЦПК України, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Судові витрати підлягають вирішенню за правилами ст. 141 ЦПК України.

З огляду на те, що судом першої інстанції не вірно застосовані норми матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню в оскаржуваній частині згідно приписів ч. 2 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тимошенко Дмитра Володимировича задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення на відшкодування моральної шкоди скасувати.

В цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 1000 (одна тисяча)грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги 63,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку до Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 23 червня 2021 року.