Справа № 307/2431/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 лютого 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 307/2431/20 (Головуючий: Стецюк М.Д.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2020 року ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Гримут Т.В. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позов мотивовано тим, ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2019 року. На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, нею подано позов до Тячівського районного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. Відповідач покинув її з двохмісячною дитиною на руках і до цього часу жодного разу не цікавився дитиною, не утримував та не брав жодної участі у її вихованні. Відповідач у добровільному порядку не надає кошти на утримання сина і матеріально не допомагає близько року. Відповідач ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дитини та не бажає добровільно надавати кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо, хоча є здоровим, являється добре матеріально забезпеченим, так як весь час займався і займається перевозками автомобілів, де отримує дохід більше 1500 доларів США за кожен місяць роботи. Крім того, у володінні та користуванні відповідача знаходиться нерухоме майно. Позивач знаходиться у дуже скрутному матеріальному становищі, доходів не має, а працювати на даний момент не має можливості.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття в сумі 2 000 грн., та аліменти на її утримання в розмірі 2 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Тячівського районного суду від 17 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1400 гривень щомісячно, починаючи з 27 серпня 2020 року, і до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2020 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьохрічного віку.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840,80 гривень судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення Тячівського районного суду від 17 листопада 2020 року в частині стягнення аліментів на утримання дружини змінити та ухвалити нове судове рішення яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що належних та допустимих доказів того, що відповідач має дохід матеріали справи не містять. У матеріалах справи відсутні докази про наявність у нього постійного місця роботи, одержання будь-яких доходів, матеріальних активів, як джерела виплати аліментів на утримання дружини. Відповідач зазначає, що ним надано суду докази: довідку що відповідач не працює, копію закордонного паспорта, що останні 10 місяців за межі україни не виїзджав. У власності у відповідача є лише ј частина трьохкімнатної квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 , де він проживає. Більше ніякого нерухомого та рухомого майна не має. Аліменти на дитину згідний платити в розмірі 1 400 грн. За умови сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини щомісяця, на теперішній час не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини, а тому у задоволенні вказаної частини позовних вимог необхідно відмовити.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2020 року без змін. Вказує на те, що позивач не реєструючи себе фізичною особою підприємцем з метою уникнення сплати податків та стягнення з нього аліментів, насправді відкрито займається підприємницькою діяльністю, а саме надає послуги з фарбування, рихтування, полірування, ремонту автомобілів тощо. Що стосується закордонного паспорту в якому немає відміток про те, що відповідач виїзджав за межі країни за останні 10 місяці, зазначає, що ОСОБА_1 має подвійне громадянство, а саме громадянство України та громадянство Румунії. У підтвердження даних тверджень до відзиву позивач додала розпечатані фото з соцмереж та копію документу на іноземній мові.

У поясненні на відзив ОСОБА_1 заперечує твердження позивача про те, що він займається підприємницькою діяльністю та наявність подвійного громадянства.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 14 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2019 року, який розірвано рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.10.2020 року. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 значиться відповідач.

Згідно акту обстеження від 12.08.2020 року, складеного депутатом Буштинської сільської ради Лукач В.А., проведено обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства де проживає гр. ОСОБА_2 , в АДРЕСА_2 та встановлено, що ОСОБА_2 , 1996 р.н., разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає спільно з батьками ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 . Будинок, належить батькам, власного житла не має. Коли дитині виповнилося два місяці, батько залишив сім`ю і з того часу не з`являвся, вихованням сина займається мати, а батько участі у вихованні не приймає, фінансово не допомагає, аліменти не платить. Матеріальну допомогу у вихованні дитини надають батьки ОСОБА_2 .

Довідкою виданою виконавчим комітетом Буштинської селищної ради №1210 від 14.08.2020 року стверджується, що на повному утриманні позивачки ОСОБА_2 , 1996 року народження, дійсно знаходиться її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

З наданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 221418126 від 25.08.2020 року вбачається, що у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_1 , є нерухоме майно, а саме: ј частка трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що ствердив і сам відповідач у своєму відзиві на позовну заяву. Іншого рухомого чи нерухомого майна, про яке зазначала позивач у позовній заяві, у власності ОСОБА_1 немає.

Згідно копії закордонного паспорту ОСОБА_1 , номер НОМЕР_3 , виданого органом 2114 від 02.07.2018 року вбачається, що останньою датою перетину кордону є 05 січня 2020 року.

Довідкою №2980 від 03.11.2020 року виданою виконавчим комітетом Виноградівської міської ради, на підставі трудової книжки НОМЕР_4 , стверджується те, що відповідач ОСОБА_1 , з 04.06.2015 року ніде не працює.

Дублікатами квитанцій від 11 січня 2020 року та 16 березня 2020 року стверджується факт перерахування коштів в сумі 10000 гривень, отримувачем згідно яких значиться ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Частиною першою статті 80 СК Украйни передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частинами 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, і таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Проживає ОСОБА_2 разом із сином у будинку батьків, власного житла не має.

ОСОБА_1 на даний час ніде не працює, твердження у відзиві на апеляційну скаргу про те, що останній займається підприємницькою діяльністю та виїжджає на сезонні роботи за межі країни оскільки відповідач має подвійне громадянство колегія суддів до уваги не приймає, оскільки додані до відзиву докази є неналежними та не підтверджують даних фактів. Проте відповідач є молодою, здоровою людиною, на його утриманні немає інших дітей чи непрацездатних батьків, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді: