Справа № 652/363/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

при секретареві Миценко О.Г.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кочубеївська сільська рада ОТГ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 в неповнолітньому віці перебував під його опікою, встановленою відповідно до чинного законодавства. У зв`язку з цим він був зареєстрований та проживав у домоволодінні позивача за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.09.2017 року по 24.06.2020 року ОСОБА_2 навчався в Державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» і під час навчання проживав у гуртожитку. З вересня місяці 2020 року ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання у Херсонському державному аграрно-економічному університеті. При цьому відповідач винаймає квартиру в м.Херсоні, однак позивачу невідома адреса його проживання. Фактично відповідач припинив проживати в с.Кочубеївка з 2017 року та будь-які відносини з позивачем припинив у 2019 році і з того часу жодного разу не приїздив. Оскільки його реєстрація перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, зокрема отримання субсидії, тому останній просив усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх у судовому порядку, проти винесення заочного рішення не заперечував, додатково пояснивши, що ОСОБА_2 з 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, його реєстрація в будинку не дає змоги оформити субсидію, чим порушуються права позивача на володіння та користування власністю, просив суд визнати ОСОБА_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 , за дорученням Лефтер О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, податково пояснивши, що ОСОБА_2 з 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, місце його проживання не відомо, реєстрація відповідача в будинку, що належить позивачу, перешкоджає останньому отримати субсидію, у зв`язку з чим просив визнати ОСОБА_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення виклику відповідно до ст. 128 ч.11 ЦПК України, на офіційному веб-сайті судової влади України, також останньому направлялися повістки за місцем навчання, з заявами про відкладення слухання справи до суду не звертався, відзив на позов не надав.

Представник Кочубеївської сільської ради ОТГ у судове засідання не з`явився, надав листа про розгляд справи без участі представника сільської ради.

Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що являється сусідкою позивача, відповідач ОСОБА_2 з 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та не появляється, місце знаходження останнього не відоме, також ОСОБА_2 не підтримує стосунки зі своїм братом ОСОБА_4 , який проживає у спірному будинку.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_2 останній раз бачила в 2019 році в м. Херсоні коли передавала паспорт та кошти, які попрохав передати позивач, з того часу за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та не появляється.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.01.2004 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Виконавчого комітету Кочубеївської сільської ради Херсонської області від 22.03.2021 року за № 186 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але за вказаною адресою не проживає.

Згідно довідки Виконавчого комітету Кочубеївської сільської ради Херсонської області від 22.03.2021 року за № 185 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але за вказаною адресою не проживає з 2019 року.

Так, за змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 383, 391 ЦК України; ст.ст. 4, 12 ,13, 19, 141, 258-259, 263, 265,280 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кочубеївська сільська рада ОТГ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 червня 2021 року.

Суддя О.О. Дамчук