Ухвала

29 червня 2021 року

м. Київ

справа № 453/424/20

провадження № 61-9903ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Львівського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», Міністерства оборони України в особі Головного управління майна та ресурсів, державного підприємства «Сколівський військовий лісгосп» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання перевести на іншу роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії державного підприємства (далі - ДП) «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 10 жовтня 2019 року № 203к «Про розірвання трудового договору». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора ДП «Сколівський військовий лісгосп». Стягнуто з ДП «Сколівський військовий лісгосп» на користь ОСОБА_1 280 712,04 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 жовтня 2019 року по 13 травня 2021 року включно (суму зазначено без відрахування обов`язкових платежів і зборів). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У червні 2021 року Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду

від 13 травня 2021 року (надійшла до суду 16 червня 2021 року), в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з цим, у прохальній частині касаційної скарги заявник просить відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на те, що є бюджетною установою, фінансування якої залежить від державного бюджету, проте фінансування витрат на оплату судового збору видатками не передбачено.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення

у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами

є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що заявник не навів достатньо обґрунтованих підстав для відстрочення сплати судового збору та не надав жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору на момент звернення до суду із касаційною скаргою, а тому заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

При цьому, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації

з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 102,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У вказаному позові об`єднано вимоги майнового та немайнового характеру.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 7 295,84 грн (840,80 грн + 2 807,12 грн) х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6, 8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Львівського апеляційного суду від 13 травня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 29 липня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник