Провадження № 2/522/5033/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», за участі третьої особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна, про визнання недійсним договорів, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», за участі третьої особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна, в якому просить визнати недійсним Договір відступлення права вимоги за кредитним договором №07-04/20 від 07.04.2020 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 , предметом якого є відступлення прав за кредитним договором № 014/83457/82/78115 від 12.07.2007 р., укладеним між ОСОБА_1 і ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»; визнати недійсним Договір про відступлення прав за іпотечним договором від 07.04.2020 р., реєстровий номер 476, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 , предметом якого є відступлення прав за іпотечним договором від 12.07.2007р., укладеним між ОСОБА_1 і ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»; скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горда І.В., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №52685555 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за фізичною особою ОСОБА_2 та запис про право власності № 36908313.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 12.07.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 014/83457/82/78115, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 185 670,00 доларів США. В той же день в забезпечення даного кредитного договору між сторонами також укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., реєстровий номер 2338, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2012 року стягнуто заборгованість за вказаним кредитом з позивача.

На початку 2020 року сторони досягли згоди щодо реструктуризації залишку заборгованості. Згідно Гарантійного листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 19.03.2020 р. № 114-40/26-9050, банк погодився на залишок боргу у сумі 27 200 доларів США та повідомив про необхідні умови закриття виконавчого провадження.

Наразі, з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачеві стало відомо, що 16.06.2020 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горда І.В. прийнято рішення, індексний № 52685555 про реєстрацію права власності на вказану квартиру за фізичною особою ОСОБА_2 , про що здійснено запис № 36908313. Підставами реєстрації права власності вказані: Договір № 476 від 07.04.2020 р. відступлення права за іпотечним договором від 12.07.2007 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та громадянкою ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В., на підставі договорів про відступлення права вимоги від 07.04.2020 р. між АТ «РайфазенБанк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» № 474, від 07.04.2020 р., № 475 укладений між ПАТ «ОКСІ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінас Груп», копія вимоги ОСОБА_2 від 10.04.2020 р., опис вкладення № 506 від 14.04.2020 р., рекомендоване повідомлення, конверт з довідкою про повернення від 18.04.2020 р., копія вимоги ОСОБА_2 від 15.05.2020 р., опис вкладення, рекомендоване повідомлення, конверт з довідкою про повернення від 29.05.2020 р., довідка ОСОБА_2 від 12.06.202 р., звіт про оцінку предмета іпотеки ВДПЮЧБ922783 від 12.06.2020 р., видавник ФОП ОСОБА_3 .

Крім того, 07.04.2020 р. між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 був укладений Договір про відступлення права вимоги № 07-04/20 за Кредитним договором № 014/83457/82/78115 від 12.07.2007 р., за яким кредитор відступив (передав) належне йому право вимоги новому кредитору ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що з 16.06.2020 р. власником квартири фактично стала ОСОБА_2 , однак позивач вважає оскаржувані договори про відступлення прав за іпотечним договором та вимоги за кредитним договором недійсними, а оскаржуване рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 незаконним з огляду на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб укладення договору про відступлення прав суперечить вимогам для звернення стягнення, встановленим сторонами у п.5.5.1 Іпотечного договору від 12.07.2007 р., оскільки вартість предмета іпотеки не може бути нижчою 90 відсотків вартості предмета іпотеки, визначної шляхом його оцінки, а вартість предмета іпотеки станом 12.07.2007 р. згідно п. 1.3 Іпотечного договору становить 1 234 331,00 грн., тоді як вартість квартири станом на 12.06.2020 р. становить 1 554 472,00 грн. згідно звіту про оцінку, тобто, на думку позивача, початкова вартість предмету іпотеки на момент звернення на нього стягнення становить лише 78 відсотків від вартості, визначеної шляхом її оцінки.

Крім того, оскаржуваний Договір про відступлення прав за іпотечним договором від 07.04.2020 р. та оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності суперечать ч. І ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо дотримання процедури направлення боржнику попередження.

Ухвалою суду від 20.08.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 10.09.2020 року.

10.09.2020 року у зв`язку з неявкою позивача, підготовче засідання відкладене на 04.11.2020 року.

04.11.2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 07.12.2020 року.

07.12.2020 року у зв`язку з неявкою відповідачів, розгляд справи відкладено на 24.02.2021 року.

24.02.2021 року у зв`язку зі знаходженням судді у відпустці, розгляд справи перенесено на 17.03.2021 року.

17.03.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 13.05.2021 року.

17.03.2021 року ухвалою суду заява представника позивача про забезпечення позову повернута заявникові.

13.05.2021 року з метою витребування нотаріальної справи, розгляд справи відкладено на 07.06.2021 року.

04.06.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника ОСОБА_2 , в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що дії ОСОБА_2 , як отримувача прав вимоги за спірними договорами, не підпадають під обмеження, встановлені закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а відтак не вбачається і порушень ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, щодо спеціального суб`єкту кредитних правовідносин. Також, відповідач вважає, що очевидною є і відсутність порушень п. 5.5.1 іпотечного договору.

У судовому засідання 07.06.2021 року ОСОБА_2 поновлено строк для подачі відзиву та прийнято даний відзив. Розгляд справи відкладено на 22.06.2021 року.

У судовому засіданні 22.06.2021 року представник позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, викликані, про поважність причин не явки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 25.07.2006 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , останній придбав квартиру, загальною площею 111,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстроване 27.07.2006 року реєст. № 11431723.

За іпотечним договором від 12.07.2007 року до кредитного договору № 014/83457/82/78115, забезпечено вимогу Іпотекодержателя Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яка випливає з кредитного договору, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , на суму 185670 доларів США, шляхом передачі останнім в іпотеку нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 111,0 кв.м.

Згідно Гарантійного листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 19.03.2020 р. № 114-40/26-9050, банк погодився на залишок боргу ОСОБА_1 по кредитному договору № 014/83457/82/78115 від 12.07.2007 року у сумі 27 200 доларів США (п.2 Гарантійного листа) та повідомив про необхідні умови закриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, зобов`язавши останнього погасити зазначену суму боргу в термін до 20.03.2020 року (п.9 Гарантійного листа).

За договором про відступлення прав вимоги №07-04/20 від 07.04.2020 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 , остання отримала права вимоги, загальною вартістю 671000 грн., за кредитним договором № 014/83457/82/78115 від 12.07.2007 року до ОСОБА_1 , сплативши відповідну суму згідно п. 3.2 Договору.

За договором від 07.04.2020 року про відступлення прав за іпотечним договором б/н від 12.07.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом ОМНО Калашник О.В., за реєєстровим № 2338, укладеним між іпотекодержателем товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 , остання, як новий іпотекодержатель, прийняла всі права вимоги за вказаним іпотечним договором. Зазначений договір від 07.04.2020 року посвідчений приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В., реєст. № 746.

З інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 216290039 від 14.07.2020 року), вбачається, що 16.06.2020 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горда І.В. прийнято рішення, індексний № 52685555 про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , площею 111,0 кв.м. за фізичною особою ОСОБА_2 , про що здійснено запис про право власності № 36908313 від 12.06.2020 року.

Підставами реєстрації права власності вказані: договір іпотеки, серія та номер 2338, виданий 12.07.2007, видавник: ПН Одеського МНО Калашник О.В.; Договір № 476 від 07.04.2020 р. про відступлення права за іпотечним договором від 12.07.2007 р., видавник ПН Київського МНО Чернелюх Л.В., копія вимоги ОСОБА_2 від 10.04.2020 р., опис вкладення № 506 від 14.04.2020 р., рекомендоване повідомлення, конверт з довідкою про повернення від 18.04.2020 р., копія вимоги ОСОБА_2 від 15.05.2020 р., опис вкладення, рекомендоване повідомлення, конверт з довідкою про повернення від 29.05.2020 р., довідка ОСОБА_2 від 12.06.2020 р., звіт про оцінку предмета іпотеки ВДПЮЧБ922783 від 12.06.2020р., видавник ФОП ОСОБА_3 .

Позивач вважає оскаржувані договори про відступлення прав за іпотечним договором та вимоги за кредитним договором недійсними, а оскаржуване рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 незаконним, в зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом на захист, його, як вважає позивач, порушених прав власника вказаної квартири.

Згідно з ч.1,2 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до частини першої статті 382 ЦК України квартирою визнається ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV (далі Закон № 898-IV), предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Відповідно до статті 1 Закону № 898-IV іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 цього Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону № 898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 24 Закону № 898-IV, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Положеннями статті 204 ЦК України, закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Так, пунктом 5.5.1. зазначеного договору іпотеки від 12 липня 2007 року визначено, що за рішенням іпотекодержателя задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися фактично шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, в разі чого, даний договір вважається правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

З огляду на вказане, суд вважає, що вказуючи про можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом отримання права власності на предмет іпотеки шляхом, останньому або його правонаступнику надані всі повноважень, необхідні для здійснення відповідної реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки.

ОСОБА_1 заявляє вимоги про визнання недійсними договору відступлення права вимоги за кредитним договором, та договору про відступлення прав за іпотечним договором, а також просить скасувати рішення державного реєстратора, про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та відповідний запис про право власності, оскільки вважає, що квартира вибула з його права власності та перейшла у право власності ОСОБА_2 за відплатним договором, але у неправомірний спосіб.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 року № 367/2022/15-ц, зазначила про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

З огляду на вказане, оскільки для вирішення питання про задоволення вимог позивача щодо повернення у його власність спірної квартири, не є ефективним способом захисту права власника оспорювання договорів про відступлення прав вимог та скасування відповідної реєстрації права власності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та залишає їх без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 20, кв.1), за участі третьої особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горда Ірина Володимирівна (м. Одеса, вул. Пастера, 36), про визнання недійсним договорів, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24.06.2021 року.

Суддя: В.Я. Бондар