ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

22 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 635/1814/20

Провадження № 22-ц/818/3568/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши впорядку письмового провадження без повідомлення учасників справив приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року, постановлену суддею Пілюгіною О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2019 року в розмірі 6000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 березня 2020 року становить 163620,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 6000,00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 20 жовтня 2019 року, про що було складено розписку. Однак відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав та грошові кошти у зазначений у розписці термін не повернув. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в юзмірі 6000 (шість тисяч) доларів США 00 центів та суму судового збору в розмірі 1636 (одна тисяча шістсот тридцять шість) гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати як не законне і обґрунтоване, таким що не відповідає дійсним обставинам справи та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга містить посилання на те, що зміст наданої розписки є суперечливим та не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання відповідачем у борг певної грошової суми від позивача.

Відповідно змісту наданої позивачем до суду розписки, 02 жовтня 2019 року відповідач склав «боргову розписку», в якій взяв на себе зобов`язання виплатити позивачу суму грошових коштів у розмірі 6000,00 тисяч доларів США в строк до 20 жовтня 2019 року.

Згадуючи дійсні обставини справи та досліджуючи правову природу згаданого документа, відповідач наголошує, що ніяких грошових коштів у позику (борг) від позивача він - відповідач не отримував за згаданою розпискою.

Між сторонами справи не укладався необхідний договір позики чи його аналог (в усній чи письмовій формах), сторонами не було погоджено необхідні істотні умови договору позики, відсутня навіть підстава для мови щодо «боргової розписки».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено договір позики, а наявність боргового документа у позивача підтверджує невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Судом до цих правовідносин застосовано правиласт.1046 -1050 ЦК України щодо договору позики та положення ст.ст.526, 625 ЦК України стосовно загальних умов виконання зобов`язання та порушення умов виконання грошового зобов`язання.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується.

Позивач посилався на те, що 02 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався не пізніше 20 жовтня 2019 року повернути ОСОБА_2 суму позики.

На підтвердження вказаних обставин відповідач надав копію розписку від 02 жовтня 2019 року, в якій зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 6000,00 доларів США в строк до 20 жовтня 2020 року.

Зазначено, що у строки встановлені договором від 02 жовтня 2019 року відповідач не повернув суму позики.

Крім того, в якості доказів надані: посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , видана 04 жовтня 2018 року, орган, що видав: 6301; виписка від 19 березня 2020 року про офіційний курс гривні щодо іноземних валют.

Проте, оригіналу розписки матеріали справи не містять.

Також оскаржуване рішення не містить посилань на огляд судом оригіналу розписки копію якої долучено до позовної заяви.

За правилами ч.ч. 1,2,4-6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що маютьзначення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаютьсяв оригіналі або вналежним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вибір спосіб захисту своїх прав покладається на позивача.

Так, обираючи спосіб захисту своїх прав, позивач вказує, що між ним та відповідачем виникли договірні правовідносини, що випливають із грошового зобов`язання, а саме договору позики, оформленого борговою розпискою. Проте, оригіналу розписки суду не надано, що унеможливлює її дослідження та надання їй оцінки як доказу наданого на підтвердження вимог заявлених позивачем.

Питання судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.367,368,374, 376,381, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2520 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 22 червня 2021 року.