Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

Справа №338/470/21

Провадження № 2/338/263/21

17 червня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Рибки Л.Я.,

з участю секретаря Полек Х.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить ухвалити рішення про усунення перешкод в користуванні належним їй житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним жилим приміщенням, в якому він зареєстрований.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , де і проживає. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач у справі - колишній чоловік її дочки ОСОБА_2 . Відповідач хоча й зареєстрований за вказаною вище адресою, однак впродовж останніх трьох років в належному їй будинку не мешкає. В добровільному порядку ОСОБА_2 знятись з реєстрації не бажає. Позивачка зазначає, що будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі на період його відсутності не існує. На сьогоднішній день всі обов`язки по утриманню житла вона несе самостійно. Реєстрація відповідача в належному їй будинку порушує її права як власника нерухомоті. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст. 72, 150, 156 Житлового кодексу України, ОСОБА_1 просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що її колишній зять - відповідач у справі, після розірвання шлюбу з її дочкою ОСОБА_3 більше трьох років не проживає у належному їй будинку, зловживає спиртними напоями, не сплачує комунальні послуги, в добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач не бажає, будь-яких домовленостей щодо користування її власністю між ними не існує. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи, судові витрати просила залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило, правом на подання відзиву не скористався.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивачки, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім`ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25972903 (реєстраційний номер №30286809) від 26 квітня 2010 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності (розмір частки - 1/1) належить домоволодіння по АДРЕСА_1 (на даний час - Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 5).

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 на даний час - Івано-Франківського) району Івано-Франківської області також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 11).

Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 понад один рік в належному позивачці будинку АДРЕСА_1 , в якому останній зареєстрований, підтверджується, зокрема, актами, складеними комісією Богрівської сільської ради, від 03 березня 2020 року, 10 травня 2020 року, 23 жовтня 2020 року та 24 лютого 2021 року, актом обстеження матеріально-побутових умов від 01 березня 2021 року (а.с. 6-9, 12).

Даний факт підтвердили також в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які пояснили суду, що відповідач в будинку АДРЕСА_1 тривалий час, зокрема, більше трьох років не мешкає, на даний час проживає в с. Луквиця.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 06 жовтня 2017 року рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області у справі №338/936/17. ОСОБА_5 чоловік дочки позивачки - відповідач у справі змінив місце проживання, належним ОСОБА_1 на праві власності житловим будинком тривалий час не користується.

Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що відповідач ОСОБА_2 у житлі за адресою: АДРЕСА_1 відсутній з поважних причин.

З огляду на те, що відповідач, як колишній член сім`ї власника житла, не користуються належним на праві приватної власності ОСОБА_1 будинком більше одного року, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймає, сторони спільного господарства не ведуть, домовленість між власницею житла та ОСОБА_2 про збереження за останнім права користування житлом відсутня, в добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації місця проживання наміру не виявляє, перебування останнього на реєстраційному обліку у вказаному будинку порушує та обмежує права і охоронювані законом інтереси його власника, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивачки про усунення перешкод користування належним їй майном та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом - будинком АДРЕСА_1 (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачкою за її заявою.

На підставі викладеного, ст. 263 - 265, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Судові витрати залишити за позивачкою ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивачкою заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, вищевказані строки обчислюються з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст складено 24 червня 2021 року.

Суддя Л.Я. Рибка