Справа № 172/1087/20
Провадження № 2/172/88/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.06.2018 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 301 видано кредит у сумі 28900,00 грн. Відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 03.11.2020 року утворилася загальна заборгованість з урахуванням штрафних санкцій та комісії у сумі 58607,34 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою судді від 14.12.2020 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Киричук Г.М. надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 надав клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., яка 21.06.2019 року вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14230 щодо стягнення з ОСОБА_1 34398,23 грн. за кредитним договором № 301 від 07.06.2018 року. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № 59533648 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса. За вказаним виконавчим написом з відповідача утримуються кошти із заробітної плати.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 07.06.2018 року ОСОБА_1 підписала заяву

№ 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором станом на 03.11.2020 року становить 58607,34 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 25140,63 грн., заборгованості за відсотками - 4,60 грн., заборгованості за комісією - 19012,11 грн., штрафних санкцій - 14450,00 грн.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 21.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено нотаріальний напис щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником АТ «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 301 від 07.06.2018 року. Строк платежу за кредитним договором настав і боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 11.06.2018 по 11.06.2019 року, сума заборгованості складає 33898,23 грн., з яких: 10690,75 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 8641,10 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 1,29 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 14449,88 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту, 115,20 грн. - строкова заборгованість за комісією, 0,01 грн. - строкова заборгованість за процентами.

11.07.2019 року АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. із заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса, а приватний виконавець видав на підставі цієї заяви постанову про відкриття виконавчого провадження № 59533648, направивши постанову до відома та виконання стягувачу та боржнику.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Таким чином, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк скористався своїм правом вимоги дострокового припинення договору та виконання боргових зобов`язань боржником, а тому нарахування процентів та штрафних санкцій, які передбачені договором після дострокового стягнення боргу на вимогу кредитора є таким, що суперечить закону.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом України у постанові № 6-2751цс16 від 04.10.17, які відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вжиття заходів кредитором з метою дострокового стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такими вимогами вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду (виконавчий напис нотаріуса) про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором.

Тому положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти сплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Вказана позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного суду від 11.07.2018 року (справа № 545/2544/16-ц), 04.07.2018 року (справа № 310/11534/13-ц).

Таким чином, звернувшись до приватного нотаріуса у червні 2019 року для вчинення останнім виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором

№ 301 від 07.06.2018, банк скористався своїм правом вимоги дострокового припинення договору. У зв`язку з цим вважається, що строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав з дня пред`явлення вимоги. Разом з тим, вивченням матеріалів справи встановлено, що у порушення виомг чинного законодавства позивачем нараховано відсотки за користування кредитними коштами і після вчинення виконавчого напису і після вжиття заходів до стягнення боргу.

Відповідно до вимог ст.ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом такої основної засади цивільного судочинства як диспозитивність, що встановлена статтею 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даній справі позивачем не доведено перед судом обґрунтованість своїх позовних вимог в частині розміру суми стягнення, а тому у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 631, 1054 ЦК України, 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк