Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Шевченко О.В.

за участю секретаря судового засідання Шолкової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лисичанську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , представник позивача - адвокат Бондаренко Ю.Ю., до ОСОБА_2 , місце реєстрації якого за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 16 квітня 1994 року, зареєстрованому відділом РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області, актовий запис № 243. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2019 року через відсутність взаємоповаги в родині та неприязні відносини. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб.

Ухвалою від 17.03.2021 дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 квітня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про надання 2-х місячного строку для примирення.

Ухвалою суду від 29.04.2021, сторонам надано строк для примирення тривалістю 2 місяці. Провадження по справі зупинено.

Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, на примирення не згодна, про що надала відповідні заяви.

Відповідач та її представник - адвокат Бондаренко Ю.Ю. у судові засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, яке призначене на 29.06.2021, не надходило.

У зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 26.02.2021 відділом ДРАЦС по містах Лисичанськ та Ровеньки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16 квітня 1994 року відділом РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 243. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до роз`яснень п. 105 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .

З урахуванням викладеного, судом надано подружжю строк для примирення два місяці, за спливом якого позивач ОСОБА_1 не відмовилася від позовних вимог та не відкликала свою заяву про розірвання шлюбу, а наполягала на його розірванні. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких заяв з приводу відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило.

Враховуючи те, що сторони не проживають разом та примирення подружжя протягом призначеного судом строку не відбулося, а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з наданої квитанції № 0. 0. . 1 від 09.03.2021, позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 908 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов висновку про повернення ОСОБА_1 з Управління Державної казначейської служби України у м. Лисичанську Луганської області 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а саме 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , представник позивача - адвокат Бондаренко Ю.Ю., до ОСОБА_2 , місце реєстрації якого за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16 квітня 1994 року відділом РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області, актовий запис № 243, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації якого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , з Управління Державної казначейської служби України у м. Лисичанську Луганської області, 50 відсотків судового збору, а саме в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції № 0. 0. . 1 від 09.03.2021у АТ КБ «Приватбанк», на р/р НОМЕР_3 ГУК у Луг. обл., .

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Шевченко