15.02.2021 227/4406/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свій позов аргументує тим, що з 25 лютого 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 10 квітня 2008 року на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. Відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду від 16 листопада 2006 року відповідач на утримання дитини сплачує аліменти в розмірі ј частини усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Крім того, син з 2015 року знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «Діскензія жовчого міхура по гіпертонічному типу» у зв`язку з чим дитина потребує постійного медикаментозного лікування, особливого догляду, дієтичного харчування, періодичної консультації лікарів, медичної діагностики. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем, ОСОБА_3 був поданий відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що додаткові витрати у зв`язку із станом здоров`я дитини мають постійний характер. Медичні виписки містять лише діагноз, без зазначення необхідності періодичного чи постійного медичного догляду за дитиною. Крім того, позивачем не надано доказів того, що саме на суму зазначену в позовних вимогах нею щомісячно понесені такі витрати. Щодо особливого харчування дитини у зв`язку із наявністю хронічного захворювання, зазначив, що позивачем не вказано в чому ж полягає різниця між звичайним та дієтичним харчуванням, не зазначена різниця у їх вартості. При цьому відповідач зазначав, що витрати на харчування дитини покриваються за рахунок аліментів, які він сплачує на утримання сина. Враховуючи наведене просить суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю вимог.

Представником позивача ОСОБА_5 була подана відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що окрім основного діагнозу, який потребує додаткових витрат, дитина сторін дуже активна, займається різними видами спорту, у зв`язку із чим часто травмується. По рекомендації лікаря був придбаний турнік вартістю 1350 грн. У зв`язку з отриманням травми на уроці фізкультури було проведено медичне обстеження МРТ грудного поперекового відділу хребта та консультацію травматолога ортопеда (плоскостопість). Зазначила, що витрати на щоденне турбування та піклування про сина ОСОБА_6 , які для позивача є вже не підйомними, потребують все більше додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою судді від 19 листопада 2020 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові, додатково вказала про те, що її син, ОСОБА_6 знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «Діскензія жовчого міхура по гіпертонічному типу» у зв`язку з чим дитина потребує постійного медикаментозного лікування, особливого догляду, дієтичного харчування (стіл № 5), періодичної консультації лікарів, медичної діагностики. Крім того, дитина потребує санаторно курортного лікування. Так, у період з 30.11.2019 р. по 07.12.2019 рік дитина знаходилась на оздоровленні у м. Трускавець. У зв`язку із тим, що дитина зростає, у неї з`являються інші хвороби, які потребують додаткових витрат. Так, 13.11.2020 року на уроці фізкультури її син впав та травмував ліву ногу та спину, у зв`язку із чим пройшов курс лікування. За рекомендацією лікаря було придбано спортивний турнік вартістю 1350 грн. У зв`язку з тим, що син зростає, щоденне турбування та піклування про нього є для неї не підйомним, та потребує все більше додаткових витрат.

Представник позивача ОСОБА_5 , позовні вимоги свого довірителя підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному об`ємі, стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення повноліття, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві та надані письмові докази.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. На питання судуд пояснив, що він не заперечує існування у його сина "діскінезії жовчного міхура" та визнає, що позивачкою дійсно були витрачені кошти на лікування сина, які підтверджується документально, а саме вартість придбання медичних препаратів («Холосас» в розмірі 43,10 грн, панкреатину в розмірі 62,20 грн) та вартість УЗД обстеження дитини від 24.10.2020 року в розмірі 370 грн. Що стосується інших обстежень вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що УЗД було платним. Також відповідач зазначив, що він не оспорює факту необхідності санаторно-курортного лікування сина, але зазначав, що надані позивачем докази не підтверджують необхідність такого лікування безпосередньо у м.Трускавець. Також відповідач поставив під сумнів факт перебування сина на лікуванні в м.Трускавець, посилаючись на вищевказане, а також на період такого лікування, який складає лише три дні. Щодо витрат на дієтичне харчування дитини, відповідач вважав, що дієтичне меню (стіл № 5) не є затратним, та таким що потребує додаткових витрат, оскільки витрати на харчування ним покриваються за рахунок аліментів, які він сплачує на користь позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року по 10 квітня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 06 серпня 2009 року (а.с.4), копією паспорту позивача (а.с.3 зворотній бік)

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію свідоцтва про народження останнього (а.с.5).

Довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16.01-06/2137 від 03.09.2020 року (зворотній бік а.с. 5) підтверджується факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з матірью (позивачем у справі).

Відповідач по справі сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2006 року (а.с.6) та довідкою ВСП "Шахтоуправління "Добропільське" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" № 66 від 04.12.2020 року (а.с.32). Розмір аліменті складає ј частину усіх видів доходу відповідача.

Довідкою № 666 від 04.12.2020 року, виданої ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» пдтверджується, що з заробітної плати відповідача ОСОБА_3 утримуються аліменти на користь ОСОБА_1 .. Розмір сплачених аліментів за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року включно становить 55056,85 грн. Середньомісячний розмір сплачених аліментів за вказаний період складає 4588,07 грн (а.с.32).

З копій медичних документів (а.с.8-10, 18) вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року має захворювання " ОСОБА_8 жовчого міхура по гіпотонічному типу. Вказаними медичними документами

Факт існування у неповнолітнього ОСОБА_4 вищевказаного захворювання відповідачем в судовому засіданні не оспорювався, як і не оспорювався факт того, що виписки з медичних карт (а.с.9) дійсно зроблені з медичної карти його сина.

З виписок з медичної карти ОСОБА_4 (а.с.9) вбачається, що в ході огляду хворого в 2016 та в 2017 роках, останньому було призначено медичне лікування у вигляді прийому медичних препаратів ("Холосас" курсами), противорецидивне лікування у вигляді дієти № 5 та рекомендовано санаторно-курортне лікування.

Вказані обставини відповідачем в судовому засіданні не оспорювалися, як і не оспорювався той факт, що медичні документи, які містяться в матеріалах справи (а.с.9) зроблені з медичної картки ОСОБА_7 .

З копій медичних документів (а.с.8,10,18) вбачається, що ОСОБА_9 , 2006 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 , 22.08.2016 року, 19.08.2017 року та 24.10.2020 року проходив медичне обстеження у лікувально - диігностичному центрі м. Покровськ. В ході обстеження у ОСОБА_10 були виявлені виявляти патологічні зміни жовчного міхура, а саме "Діскінезія жовчного міхура по гіпотонічному типу", деформування жовчного міхура. Рекомендовано УЗД контроль через 6-12 місяців.

В судовому засіданні позивачка стверджувала, що обстеження, які проходив син є платними.

Вартість медичного обстеження підтверджується квитанцією ТОВ "Медсервіс" м.Покровськ від 24.10.2020 ркоу (а.с.18 зворотній бік), яким підтверджується вартість проведеного медичного обстеження 24.10.2020 року в розмірі 370,00 грн.

Доказів, які б підтверджували вартість проведених медичних обстежень 14.11.2015 року, 22.08.2016 року, 19.08.2017 року позивачем суду надано не було.

Відповідач в судовому засіданні факт платності медичних обстежень 14.11.2015 року, 22.08.2016 року, 19.08.2017 року не визнав.

Квитанцією від 31.10.2020 ркоу підтверджується факт придбання в аптеці медичних препаратів "Холосас", панкреатіна на суму 102,00 грн (а.с.19).

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування додаткових витрат на лікування дитини, суд виходив з наступних правових норм.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1 - 3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається в ст.185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Додаткові витрати заявляються у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини або які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Досліджені судом докази свідчать про те, що неповнолітній ОСОБА_4 2006 року народження, дійсно має захворювання "Діскензія жовчого міхура по гіпертонічному типу» у зв`язку з чим потребує періодичного медикаментозного лікування, періодичного медичного обстеження, дієтичного харчування (стіл № 5).

З наданих суду медичних документів (а.с.8,9, 18), які не оспорював відповідач, вбачається, що неповнолітньому ОСОБА_4 рекомендовано прийом "Холосас" курсами, а саме 2 рази на рік (а.с.9), панкреатін (а.с.18), постійна дієта № 5 (а.с.14) та санаторно-курортне лікування.

Виходячи з досліджених доказів, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 хворіє та періодично потребує медичної допомоги, з використанням медичних препаратів, профілактичних та оздоровчих процедур.

Водночас, суд, з урахуванням усіх обставин справи (стану здоров`я дитини, наявності потреби у лікуванні хворої дитини в майбутньому, матеріального стану сторін), з урахуванням принципів справедливості та співмірності, з метою забезпечення дитині сприятливих умов для видужання, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення додаткових щомісячних витрат на утримання хворої дитини, підлягають частковому задоволенню у вигляді разового стягнення сум, які були витрачені на лікування та обстеження дитини виходячи з такого.

Судом встановлено, що суми, які витратила позивачка на лікування та обстеження сина підтверджуються наданими квитанцією про придбання медичних препаратів на суму 102,00 грн (а.с.19) та чеком за послуги ТОВ "Медсервіс" від 24.10.2020 року на суму 370,00 грн (а.с.18 зворотній бік).

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути разово з відповідача на користь позивача суму додаткових витрат у розмірі 472,00 грн.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Позивачка, вказуючи на те, що вона понесла додаткові витрати у зв"язку з хворобою дитини, надала медичні документи, які підтверджують факт проходження медичного обстеження неповнолітнього ОСОБА_4 14.11.2015 року, 22.08.2016 року, 19.08.2017 року в м.Покровськ. При цьому позивачка вказувала на те, що вказані обстеження були платними, але належних доказів цих обставин суду не надала.

В той же час, відповідач в судовому заперечував платність вказаних послуг.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вищевказані обставини (вартість медичного обстеження неповнолітнього ОСОБА_4 14.11.2015 року, 22.08.2016 року, 19.08.2017 року в м.Покровськ) позивачем доведена не була.

Також, на думку суду, не знайшов свого підтвердження факт перебування неповнолітнього ОСОБА_4 на санаторно-курортному лікуванні у зв"язку з його захворюванням, виходячи з такого.

Відповідно до Порядку направлення дітей на санаторно-курортне лікування в санаторно-курортні заклади (крім туберкульозного профілю), затвердженого наказом МОЗ від 12.01.2009 N 4 (далі - Порядок), потреба в санаторно-курортному лікуванні, профіль санаторно-курортного закладу, терміни визначається лікуючим лікарем відповідно до показань та протипоказань.

Належних доказів того, що неповнолітньому ОСОБА_4 було рекомендовано санаторно-курортне лікування в м.Тускавець терміном на 3 дні (а.с.11), позивачем суду надано не було.

Враховуючи наведене, суд вважає, що перебування неповнолітнього ОСОБА_4 на санаторно-курортному лікуванні в м.Трускавець з 03 по 05 грудня 2019 року у зв"язку з захворювання жовчного міхура є сумнівним.

Суд критично ставиться до твердження позивача щодо понесення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку із необхідністю призначеного дієтичного харчування, оскільки позивачем не доведено наявність і розмір таких витрат у зв`язку з хворобою дитини, зокрема, різницю у вартості між звичайним і дієтичним харчуванням (основою дієти «Стіл № 5). Та обставина, що дитині необхідне щоденне на протязі наявності захворювання дієтичне харчування, яке складається з: супу, твердого сиру, житнього хлібу, груш, рису, тушкованого м`яса, котлет із м6яса курки, компоту з фруктів, молока нежирного, вінегрету, яєць курячих, кефіру, кураги, питної води, тощо, не свідчить про існування особливих обставин харчування, а є звичайним щоденним харчуванням дитини з відповідною технологією приготування страв (готуються тушковані, варені, протерті страви), тобто особливим способом кулінарної обробки продуктів щоденного харчування дитини. А отже, потреба дитини ОСОБА_7 в особливому харчуванні охоплюється аліментами, які були стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дитини раніше відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2006 року у цивільній справі № 2-2169/06 за участі тих же сторін.

Що стосується доводів позивача про те, що додаткові витрати складаються з витрат, які здійснюються на дієтичне харчування дитини (ствл № 5), то до вказаних доводів суд відноситься критично виходячи з такого.

Позивачка надала суду приблизне меню на тиждень «Стіл № 5» (а.с.14).

З аналізу вказаного меню вбачається, що воно складається із звичних продуктів харчування (супу, каш, молочних продуктів, овочів, фруктів, хлібу, рибних продуктів, яєць), які мають бути приготовлені щадним для організму дитини способом (варені, парені та запечені продукти), тобто особливим способом кулінарної обробки продуктів щоденного харчування дитини.

Доказів, які б свідчили про різницю у вартості між звичайним і дієтичним харчуванням неповнолітнього ОСОБА_4 позивачем суду надано не було.

При цьому суд звертає увагу на те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ст.182 СК України, становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який в 2020 році складав 2395,00 грн.

Середньомісячний розмір аліментів, який відповідач сплачував позивачу на утримання сина протяго 2020 року становив 4588,07 грн (а.с.32).

Враховуючи наведене, суд вважає, що за таких обставин, щоденне харчування дититини у такому випадку не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати покриваються за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2006 року.

За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Позивачка заявляла вимоги про щомісячне стягнення додаткових витрати на дитину в розмі 500,00 гривень на місяць і відповідно до ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільненя від сплати судового збору.

Відповідно до ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Таким чином ціна даного позову складає 3000,00 гривень (500,00 грн х 6 місяців).

Враховуючи вимоги ЗУ "Про судовий збір", судовий збір який підлягав сплаті при зверненні до суду з вказаним позовом становить 840,80 грн.

Судом, за наслідками розгляду цієї справи вирішено частково задовольнити позов шляхом одноразового стягнення на користь позивача суми в розмірі 472,00 грн.

Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову до суду та ураховуючи його часткове задоволення, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 132,26 грн.

Керуючись ст. 7, 141, 185 СК України, ст.ст. 81,89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 472,00 грн (чотириста сімдесят дві гривні 00 коп).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 132,26 грн (сто тридцять дві гривні 26 копійок).

Решту судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Добропілля Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача- ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність № 2333 від 14.11.2006 року, адреса: м. Добропілля, вул. Івана Франка, буд. 18А, каб. 5.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с.Ганнівка Добропільського району Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 10 лютого 2021 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 15 лютого 2021 року.

Головуючий суддя О.В.Здоровиця

10.02.2021