Справа № 638/6915/20
Провадження № 2/638/1505/21
22.06.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Подус Г.С.
секретаря Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення місця проживання дитини, -
25.05.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення місця проживання дитини, в якій просить суд, визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2011 року по 08.10.2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на момент звернення до суду, сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Наразі дитина проживає разом із матірю за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово відповідач забирав сина, залишаючи його в себе на кілька днів, та на прохання позивача повернути сина не звертав уваги.
Представником позивача надано заяву, у якій вона клопотала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причин відсутності не повідомив, про судові засідання неодноразово повідомлявся належним чином.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала у матеріали справи висновок № 523 від 26.10.2020р. про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та пояснення з проханням розглядати справу за відсутності представника третьої особи.
З урахуванням викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановлені факти та відповідні їм правовідносини, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 08.10.2014 року було розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова. Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.
Місце проживання дитини ОСОБА_4 зареєстроване з позивачем- ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно висновку №523 від 26.10.2020 року, про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах дитини, представник органу опіки та піклування, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю - ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.
За змістом статей 160-161СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, дійшов висновку про визначення місця проживання ОСОБА_3 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.10.2014р. по справі 638/8896/14-ц стягнуті аліменти з відповідача - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на утримання ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір за подачу позовної заяви 840,80 грн., що підтверджується оригіналом квитанції в матеріалах справи. А тому, судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.51,129 Конституції України, ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 274, 275, 280 ЦПК України, ст.3, 6, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матірю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя