СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 8/759/12/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за нововиявленими обставинам за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління юстиції м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перепилиця Надія Дмитрівна, Київське міське бюро технічної інвентаризації, Комунальне підприємство з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, Філія №807 ЄДРЦ, орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, вселення,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2018 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд поновити процесуальні строки на перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за нововиявленими обставинами; прийняти заяву про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами; скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013; визнати право власності на власну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 ; зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку зі спірної квартири; зобов`язати ОСОБА_2 звільнити спірну квартиру; зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище квартири АДРЕСА_1 , яке існувало до порушення права заявника; зобов`язати ОСОБА_2 повернути заявнику судові витрати у розмірі 1680 грн 00 коп.; стягнути із ОСОБА_2 сплачені кошти юридичного супроводження у розмірі 28000 грн 00 коп.; компенсацію моральної шкоди у розмірі 35000 грн 00 коп. та у розмірі 25000 грн 00 коп.

Заяву обґрунтовує тим, що рішення суду від 11.06.2013 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами та в законному порядку скасуванню у зв`язку зі скасування рішення апеляційного суду м. Києва від 14.03.2012 у справі №759/19479/17, завершенням перегляду цієї справи та набрання законної сили ухвали Київського апеляційного суду м. Києва від 08.10ю2019 в яких питання розподілу подружнього майна учасниками судового процесу ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 не вирішувалось.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019 заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за нововиявленими обставинами залишено без розгляду (а.с. 82, 83 том 4).

Постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2020 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 146, 147 том 4).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2020 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

25.08.2020 на адресу суду надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 05.06.2020.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2020 відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за нововиявленими обставинами (а.с. 162 том 4).

02.12.2020 ухвалою суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за нововиявленими обставинами відмовлено (а.с. 237, 238 т. 4).

Постановою Київського апеляційного суду від 19.04.2021 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2020 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 62-66 т. 5).

27.05.2021 через канцелярію суду заявник подала до суду заяву про відвід судді, посилаючись на те, що є реальний конфлікт інтересів, який створює суперечності між приватним і службовим інтересам судді Ул`яновської О.В., який впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішень на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень, а тому на підставі п.п.3, 5 ч. 14 ст. 36 ЦПК України наявні підстави для відводу.

28.05.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді в рамках цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за нововиявленими обставинам.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03.10.2017 яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заява, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 429 ЦПК України, про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Заявник та інші сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 позовні вимоги задоволено визнано вважати перебіг строку позовної давності розпочатим з 05.08.2010 коли позивач довідався про порушення свого права; визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністюОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнано за відповідачем, ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17.07.2010 між ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 976; витребувано 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 від добросовісного набувача за договором купівлі-продажу від 25.02.2011, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1331 ОСОБА_1 , яка діяла від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 ; вселено ОСОБА_2 , у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язано відповідача ОСОБА_1 , не чинити йому перешкод у здійсненні мною права користування, володіння та розпорядження вказаною вище квартирою; стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 2400 грн 00 коп. (а.с. 195-200 т. 1).

05.09.2013 ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 залишено без змін (а.с. 15-23 т. 2).

29.01.2014 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05.09.2013 залишено без змін (а.с. 99-101).

Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою, серед іншого, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Окрім того, іншими підставами є: встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однією з засад цивільного судочинства, згідно п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21.09.1994 у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (п. 65), рішення від 18.02.999 у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (п. 59), рішення від 10 травня 2001 у справі «Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства» (п. 98), рішення від 10.05.2001 у справі «Z. Та інші проти Сполученого Королівства» (п. 93), рішення від 12.07.2001 у справі «ОСОБА_5 Ганс-Адам II проти Німеччині» (п. 45).

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 424 ЦПК України, з урахуванням приписів ч. 1 цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в ч. 2 цієї статті, не можуть бути поновлені.

Зміст положень ч. ч. 2, 3 ст. 424 ЦПК України вказує на те, що визначені у них строки є присічними та не можуть бути поновлені.

Як вбачається з копії виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 10.12.2013 таке рішення набрало законної сили 17.01.2014, а також не оскаружвалося в апеляційному порядку (а.с. 142).

Натомість, відповідач звернулася до суду з заявою про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами лише 14.03.2018, тобто по спливу чотирьох років з дня набрання ним законної сили.

ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (п.п. 33, 34) вкотре повторив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata («вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обовязковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень.

Вказане свідчить про те, що пропуск трьохрічного строку для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставини виключає можливість його поновлення, оскільки таке поновлення у тому числі суперечитиме принципу юридичної визначеності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 265, 353, 426-429 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за нововиявленими обставинам за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління юстиції м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перепилиця Надія Дмитрівна, Київське міське бюро технічної інвентаризації, Комунальне підприємство з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, Філія №807 ЄДРЦ, орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, вселення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали суду складено 28.06.2021.