Справа №932/5301/20
Провадження №2/932/3229/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» січня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого:судді Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Батіщєвої К.С.,

представника позивача: Авраменко О.Ю.,

представника відповідача: Грушко Є.В.

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 12.05.2020 надійшов вищезазначений позов в якому позивач просив суд:

- стягнути з АТ «СК «КРАЇНА» матеріальні збитки в розмірі 71 345,52 грн. у вигляді відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля;

- стягнути з АТ «СК «КРАЇНА» матеріальні збитки в розмірі 4500,00 грн. у вигляді витрат на проведення експертного дослідження;

- стягнути з АТ «СК «КРАЇНА» матеріальні збитки в розмірі 7000,00 грн. у вигляді витрат на правову допомогу;

- стягнути з АТ «СК «КРАЇНА» судовий збір у розмірі 878,45 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 5000,00 грн. моральну шкоду.

19.08.2020 ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні були присутні: представник позивача, представник відповідача АТ СК «Країна» та відповідач ОСОБА_1 .

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.11.2020, з вини водія автомобіля «Renauln-Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , було пошкоджено автомобіль «Toyota-Corola» державний номерний знак НОМЕР_2 який належить ОСОБА_2 , тобто позивачу по справі. У зв`язку з тим, що страхова компанія (АТ «СК «КРАЇНА»), в якій була застрахована відповідальність ОСОБА_1 , на сьогодні, не здійснила відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Стислий виклад позиції відповідача АТ «СК «Країна» зазначеної у відзиві.

АТ «СК «КРАЇНА» повністю заперечує з приводу позовних вимог ОСОБА_2 з огляду на те, що на дату укладення ОСОБА_1 полісу №АМ/8878894 з ПАТ «СК «КРАЇНА», тобто станом на 12 червня 2019 року, був чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8973291 укладений ОСОБА_1 з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зі строком дії з 15 червня 2018 року по 14 червня 2019 року, що у відповідності до п.3 ч.1 ст.989 ЦК України звільняє АТ «СК «КРАЇНА» від здійснення будь-якого відшкодування.

Також зазначили, що АТ «СК «КРАЇНА» було виконано обов`язок передбачений п.34.2 ст.34 ЗУ «Про страхування» по огляду пошкодженого транспортного засобу, що полягає у складенні акту технічного огляду колісного транспортного засобу.

Стислий виклад позиції відповідача ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення вимог щодо стягнення з нього сум, в іншій частині - покладався на розсуд суду.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2020 прийнятої за результатами розгляду адміністративного матеріалу (справа №932/428/20) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП яке мало місце 08.01.2020 між автомобілями «Renauln-Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «Toyota-Corola» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_2 є власником автомобіля «Toyota-Corola» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до копії відповіді ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 21.01.2020 сформованого на запит АТ «СК «Країна», ОСОБА_1 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу (забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Renauln-Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 ) у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Дата видачі полісу АК/8973291 - 12.06.2018, зі строком дії з 15.08.2018 до 14.06.2019.

Згідно з копією поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8878894 12.06.2019 ОСОБА_1 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу (забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Renauln-Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 ) в АТ «СК«КРАЇНА». Строк дії полісу АМ/8878894 з 00-00 годин 13.06.2019 до 12.06.2020 включно. Страховий ліміт за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн., розмір франшизи - 2000,00 грн.

09.01.2020 ОСОБА_1 було повідомлено АТ «СК «Країна» про час та місце ДТП яке сталося 08.01.2020.

14.01.2020 страховим комісаром від АТ «СК «Країна» було складено акт технічного огляду автомобіля «Toyota-Corola» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця №82/20А складеного 03.04.2020 - матеріальний збиток заподіяний власнику «Toyota-Corola» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 71 345,52 грн.; ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля «Toyota-Corola» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 22 017,35 грн.

Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера №82, ОСОБА_2 сплачено за проведення експертного дослідження 4500,00 грн.

Відповідно до договору про надання правової допомоги укладеним між адвокатом Авраменком О.Ю. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №4353 від 05.07.2019) та виходячи з акту виконаних робіт (послуг), квитанції про надання послуг №9, за надання адвокатських послуг ОСОБА_2 сплачено Авраменку О.Ю. 7 000,00 грн.

Згідно з квитанцією №83, ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 878,50 грн.

Норми права, що застосував суд.

Щодо стягнення страхового відшкодування.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Частиною 1 статті 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Закон № 1961-IVрегулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Аналогічний висновок міститься в постанові ВП/ВС від 11.12.2019 прийнятій за результатами розгляду справи № 465/4287/15 (14-406цс19).

З огляду на те, що у діях сторін під час ДТП не було виявлено навмисних дій спрямованих на настання страхового відшкодування та враховуючи те, що ОСОБА_1 , в строки визначені полісом, було вчинено дії спрямовані на повідомлення про настання страхового випадку, вимога ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування є законною.

Щодо доводів АТ «СК «КРАЇНА» з приводу нікчемності договору страхування з огляду на приписи ст.989 ЦК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 12.03.2020 прийнятій за результатами розгляду справи №227/2015/18, колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту). При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Таким чином, у разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

З огляду на те, що Закон № 1961-IV є спеціальним законом який регулює правовідносини у сфері алгоритму дій пов`язаних зі страховим відшкодуванням його приписи мають перевагу при застосуванні над приписами ЦК України, а тому, оскільки Закону № 1961-IV не визначає такою підстави для відмови у страховому відшкодуванні як не повідомлення страховиком страхової щодо наявності іншого діючого договору страхування, в задоволені позову не може бути відмовлено з підстав п.3 ч.1 ст.989 ЦК України.

Крім того на думку суду норма п.3 ч.1 ст.389 ЦК України покликана уберегти страховиків від недобросовісних страхувальників, які у спосіб укладення декількох договорів страхування можуть отримати декілька страхових виплат по дному страховому випадку.

У даній справі ОСОБА_1 уклав договір страхування з АТ «Страхова компанія «Країна» зі строком дії з 13.06.2019 тоді як попередній договір діяв до 14.06.2019. При цьому страховий випадок мав місце 08.01.2020.

На переконання суду такі дії страхувальника не можуть бути пов`язані з наміром отримання неправомірних виплат, а їх можна пояснити невірним обрахунком строків дії договорів. Також звертає на себе увагу, що страховик вказав на нікчемність договору вже після настання страхового випадку, чим унеможливив для страхувальника виправлення такого недоліку.

Крім того, у відповіді АТ «Державний ощадний банк України» від 14.05.2020, яке, від імені страховика, укладало договір страхування між відповідачами, вказано, що законом не вимагається письмового підтвердження страхувальника про відсутність діючих договорів страхування підчас укладення нового договору. АТ «Державний ощадний банк України» не може надати інформацію стосовно повідомлення ОСОБА_1 про існування діючого договору страхування.

Тобто страховик не забезпечив належної практики, яка б однозначно дала можливість встановити факт повідомлення/неповідомлення про дію інших договорів страхування.

При аналізі вказаних обставин судом враховується така засада цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), а також мотиви викладені в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 за якими, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції Україниучасть у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Щодо розміру заподіяного матеріального збитку.

Відповідно до ч.1-2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Частиною 2 статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.22.1 ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092 (із змінами), вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

З огляду на те, що ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля після ДТП, відповідно до висновку експерта, становить 22 017,35 грн. та за вимогою позивача залишається у нього, відшкодуванню підлягає різниця між ринковою вартістю автомобіля на дату ДТП та ринковою вартістю аварійно пошкодженого автомобіля за вирахуванням розміру франшизи у відповідності до ст.9 ЗУ «Про страхування».

З огляду на те, що позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення франшизи, суд не вирішує це питання.

Крім того, судом враховується та обставина, що відповідачами не висловлено своїх заперечень з приводу розміру матеріального збитку.

Щодо розміру моральної шкоди.

Згідно з ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що позивачем не надано будь-якого обґрунтування розміру визначеної ним моральної шкоди, заявлена вимога не може бути задоволена.

Щодо витрат на проведення експертного дослідження та витрат на правову допомогу.

Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові ВП/ВС від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Також, відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів КЦС/ВС у постанові від 23.11.2020 прийнятій за результатами розгляду справи № 638/7748/18 (61-13573св19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на те, що позивачем на підтвердження вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу надано: договір про надання правової допомоги адвокатом; розрахунок витрат; квитанцію про сплату; однак виходячи із складності справи та критерію розумності розміру заявлених витрат, відшкодуванню підлягає сума у розмірі 3000,00 грн. за рахунок АТ «СК «Країна» оскільки саме не виплата ними страхового відшкодування стала передумовою для звернення позивача до суду та відповідно понесення витрат пов`язаних з судовим процесом.

Також, з огляду на те, що для встановлення вартості завданого збитку необхідним є проведення відповідного дослідження та виходячи з того, що його проведення було спричинено не виплатою АТ «СК «Країна» страхового відшкодування, з останньої підлягає стягненню витрати на проведення експертизи у сумі 4500,00 грн.

Оцінка суду.

Виходячи з вищевикладеного заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині: стягнення у рахунок відшкодування матеріальних збитків суму у розмірі 47 328,17 грн.; у рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи суму у розмірі 4 500,00 грн.; у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу суму у розмірі 3 000,00 грн.; франшизу у розмірі 2000,00 грн. та судовий збір.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Електриків,29А) на користь ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування матеріальних збитків суму у розмірі 47 328,17 (сорок сім триста двадцять вісім) грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Електриків,29А) на користь ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи суму у розмірі 4 500,00 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Електриків,29А) на користь ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу суму у розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Електриків,29А) на користь ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 439,25 (чотириста тридцять дев`ять) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 29.01.2021.

Суддя: В.І.Цитульський