Справа № 510/723/20
Провадження 2/510/200/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2021 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю: секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 29.10.2019р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про право власності від 24.03.1949р.; копія будинкової книги прописки громадян; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради народних депутатів № 279 від 23.10.1986р.; протокол опитування особи за її згодою - ОСОБА_6 від 23.03.2020 р., згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;копія паспорту громадянки України - ОСОБА_6 ; протокол опитування особи за її згодою - ОСОБА_7 від 23.03.2020 р., згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; копія паспорту громадянки України - ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 ; копія перекладу свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; копія виписки із метричного реєстру для народження ОСОБА_10 ; лист Ренійської районної державної нотаріальної контори від 05.02.2021р., із якого вбачається, що спадкові справи після померлих ОСОБА_11 та ОСОБА_8 не відкривались; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2021р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_11 . За життя їй належав житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ренійського народного суду від 10.02.1949р., про що зазначено у свідоцтві про право власності від 24.03.1949р.

Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_11 не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями після її смерті є діти: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Так, враховуючи вимоги ст. 429, 430 КУ УРСР 1922р., спадщину прийняв лише один син - ОСОБА_12 , шляхом присутності в місці відкриття спадщини протягом 3 місяців та не подання до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщину. Зазначене підтверджується копією будинкової книги прописки громадян у житловому будинку АДРЕСА_1 . Так, в зазначеному будинку продовжували мешкати ОСОБА_12 із дружиною ОСОБА_15 , та дітьми: ОСОБА_16 , ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_12 успадкував будинок після смерті матері, однак не оформив спадкування належним чином.

Після смерті ОСОБА_12 (відомостей про дату його смерті не залишилось), відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . На випадок смерті ОСОБА_12 не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Лише його син - ОСОБА_8 , прийняв спадщину після смерті батька, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, про що свідчить його реєстрація місця проживання у будинковій книзі. Таким чином, ОСОБА_8 успадкував будинок після смерті батька, однак не оформив спадкування належним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 . Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_8 не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємців першої черги по третю відсутні, після смерті ОСОБА_8 , оскільки він родину за життя не створив, був одинокою людиною. Його брат ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був батьком відповідача. Відповідач після смерті ОСОБА_8 (дядьки) спадщину не прийняла на неї не претендувала. Однак, позивач проживала із спадкодавцем однією сім`єю з 2009р., опікувалась про нього, зробила ремонт у будинку, після смерті ОСОБА_8 займалась організацією похорон, так як відповідач, як племінниця, не надавала ніякої допомоги та з нею була домовленість про повне забезпечення родича, тобто ОСОБА_8 . Зазначене підтверджується протоколами опитування осіб за їх згодою - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 23.03.2020 р., згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, позивач єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги та не заявила по відмову від неї, більш того вона по сьогоднішній день проживає у спадковому будинку та доглядає за ним.

Пізніше, позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Після смерті ОСОБА_8 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_8 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. ОСОБА_11 , померла 1949р. (тобто до набрання чинності ЦК України 1963р.), а її син ОСОБА_12 , фактично прийняв спадщину після її смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1922р. Спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, протягом трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмову від спадщини, він вважається таким, що прийняв її (ст. 429 ЦК УРСР 1922 року). Спадкоємці, відсутні в місці відкриття спадщини, можуть прийняти спадкове майно особисто або через повірених протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 430 ЦК УРСР 1922 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 . Спадкові відносини після його смерті регулюються положеннями ЦК України 2003р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України 2003р. спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги, яка прийняла спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на день смерті. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Відповідач - племінниця спадкодавця не заперечує проти того, щоб вказане майно оформила позивач на своє ім`я.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 531, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков