Справа № 157/826/20
Провадження №2/157/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Фесь Т.І.,

представника відповідачки Клубука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № б/н від 16 березня 2007 року у розмірі 45180 грн. 15 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву. Підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складають між нею та банком кредитний договір. ОСОБА_1 користувалася картковим рахунком та використовувала кредитні кошти, чим прийняла пропозицію банку на укладення кредитного договору на визначених останнім умовах, однак зобов`язання належним чином по поверненню коштів не виконала, у зв`язку з чим станом на 29 березня 2020 року заборгувала позивачу 45180 грн. 15 коп., з яких: 12186 грн. 65 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4380 грн. 40 коп. заборгованість по нарахованих та прострочених відсотках, 25985 грн. 47 коп. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина) і 2127 грн. 63 коп. штраф (процентна складова).

19 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № б/н від 16 березня 2007 року у розмірі 16567 грн. 05 коп., з яких: 12186 грн. 65 коп. заборгованість по тілу кредиту, 4380 грн. 40 коп. заборгованість по прострочених відсотках, та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що відповідачка підписала анкету-заяву на отримання кредиту і отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, та проставивши підпис у заяві погодилася, що заява з пам`яткою клієнта, умовами надання банківський послуг і тарифами складає між нею та банком кредитний договір, першопочатковий кредитний ліміт був 4000 грн., неодноразово картка перевипускалась відповідачкою, наявними на ній коштами остання користувалася, знімала з картки гроші, але кредит не повернула.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Клубук О.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити і пояснив, що відповідачка ніколи не укладала кредитний договір з позивачем, а щодо заяви, яку остання підписала у 2007 році та отримала 1000 грн. в борг, то ці кошти у 2008 році вона повернула, відповідачка не домовлялася з банком про будь-які умови кредитного договору.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що зменшені позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 16 березня 2007 року ОСОБА_1 підписала заяву про надання їй банківських послуг, а саме коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (картку), базова процентна ставка 36 відсотків з розрахунку 360 днів в році.

Як вбачається з заяви про зменшення позовних вимог, АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідачки, крім заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12186 грн. 65 коп., також заборгованість по прострочених відсотках у розмірі 4380 грн. 40 коп.

Відповідно до частин 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

В позовній заяві банк зазначає, що сторони керувались при укладенні договору нормами ч. 1 ст. 634 ЦК України.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підтвердження укладення кредитного договору позивач АТ КБ «Приватбанк» додав до позовної заяви підписану відповідачкою ОСОБА_1 заяву від 16 березня 2007 року, розрахунок заборгованості по договору станом на 29 березня 2020 року, витяг з умов та правил надання банківських послуг.

Як вбачається з зазначеної копії заяви, у ній зазначено строк дії, тип кредитного ліміту, сума кредитного ліміту, порядок погашення заборгованості.

Однак, витяг з умов і правил надання банківських послуг доданий до позовної заяви відповідачкою ОСОБА_1 підписаний не був.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що при укладенні між сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг тарифи обслуговування кредитних карт саме в такій редакції, яка існувала на час підписання позичальником заяви, позивач суду не надав, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Окрім того, у підписаній відповідачкою заяві на кредит, хоча й зазначається базова процентна ставка по кредиту 36 % з урахуванням 360 днів в році, проте не передбачено конкретних умов нарахування таких відсотків: дати їх нарахування, способу їх нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про конкретні умови (дати і способу) нарахування відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних позивачем обставин щодо нарахування відсотків.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати принципу справедливості розгляду справи судом.

Як вбачається з наданої позивачем виписки за договором № б/н станом на 30 березня 2020 року ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами.

З урахуванням вищезазначеного і тих обставин, що відповідачкою фактично кредит був отриманий, але не повернутий в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12186 грн. 65 коп. належить задовольнити, а в частині стягнення заборгованості по прострочених відсотках відмовити.

Відповідачка не надала суду доказів про повернення нею кредитних коштів, якими вона користувалася.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, а саме на 73,6%, з відповідача на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1547 грн. 07 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 78-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 16 березня 2007 року задовольнити частково.

Стянути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість по кредитному договору № б/н від 16 березня 2007 року у розмірі 12186 (дванадцять тисяч сто вісімдесят шість) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 14360570) судові витрати у розмірі 1547 (одна тисяча п`ятсот сорок сім) гривень 07 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата виготовлення повного тексту рішення 23 червня 2021 року.

Головуючий: О. В. Антонюк