ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Чернівці

справа № 718/235/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Скрипка С.В. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України, від імені якого діє адвокат Проц Андрій Володимирович, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від14 вересня 2020 року та додаткового рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Масюк Л.О.),-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньотранспортної пригоди, залишено без розгляду.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09.07.2019 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , реєстрації Республіка Литва, рухався по автомобільній дорозі «Н-10» сполученням «Стрий - Івано-Франківськ - Чернівці - Мамалига (на Кишинів)», поза межами населеного пункту с. Дубівці Кіцманського району Чернівецької області, в територіально-адміністративних межах Кіцманського району, Чернівецької області, наближаючись до 218 км. + 200 м., вказаної автодороги, здійснюючи обгін транспортних засобів, що рухались попереду у попутному напрямку, водій ОСОБА_2 , проявив самовпевненість в своїх діях, не врахував дорожньої обстановки, змінивши напрямок руху вправо, на смугу руху в

______________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/25/21

напрямку м. Снятин, де не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем марки «Mercedes-Benz Е 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, під його, ОСОБА_1 , керуванням в салоні якого, в якості пасажирів перебували ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_4 , внаслідок чого, він втративши керування, здійснив виїзд за межі проїжджої частини дороги вліво, де на узбіччі допустив наїзд на перешкоду - припаркований вантажний тягач марки «IVECO», номерний знак НОМЕР_3 , реєстрації Республіки Румунії.

Водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , реєстрації Республіка Литва, ОСОБА_2 , після контактування із автомобілем марки «Mercedes-Benz Е 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив виїзд за межі проїжджої частини дороги вправо в кювет, де в подальшому допустив наїзд на перешкоду - дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, йому, ОСОБА_1 , 1977 року народження, у відповідності до висновку СМЕ № 793 мд від 28.08.2019, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: саден в ділянці лівої гомілки по внутрішній поверхні, в ділянці лівого колінного суглобу, у поперековій ділянці зліва; заднього вивиху головки лівої стегнової кістки з наявністю кісткових відламків; периферичного перелому крил обох лопаток; перелому ручки грудини; перелому 4-го ребра справа по лопатковій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Пасажири ОСОБА_3 , 1979 року народження, у відповідності до висновку СМЕ № 792 мд від 21.08.2019 року, та малолітня ОСОБА_4 , 2012 року народження, у відповідності до висновку СМЕ № 791 мд від 21.08.2019 року, отримали різного виду тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану ДТП водій ОСОБА_2 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.1, 2.3 (а, б, д), 2.9 (б), 12.6 (ґ)встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 року.

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року по справі №718/2661/19 йог визнано потерпілим, а ОСОБА_2 визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Також вказував, що внаслідок ДТП, яка сталася виключно по вині водія ОСОБА_2 , знищений належний йому автомобіль «Mercedes-Benz Е200», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого йому спричинена майнова шкода на загальну суму 565978 грн. 56 коп., згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №305-Р від 02.08.2019 року.

Згідно даних офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вказаної ДТП не була застрахована (автомобіль марки «VolkswagenPassat», номерний знак НОМЕР_1 , реєстрації Республіка Литва), а згідно посвідчення № НОМЕР_4 ОСОБА_2 є учасником бойових дій, та, відповідно до статті 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зокрема, встановлено, що учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, то відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є зазначена особа, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Разом з тим, посилався на те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована полісом №АО/4002378 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 квітня 2019 року.

В заяві про збільшення позовних вимог посилався на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 28, ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що шкода, пов`язана з пошкодженням його транспортного засобу, має бути йому відшкодована МТСБУ в розмірі страхового відшкодування, а саме 100 000 (сто тисяч) гривень.

Також вказував, що ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» м. Чернівці та ОКЛ м. Івано-Франківська призначено медичні препарати для його лікування, витрати на придбання яких підтверджено наявними квитанціями та чеками на суму 15802 грн. 57 коп.

Згідно листків непрацездатності період його лікування складає з 10.07.19 року по 15.06.2020 року, а розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку становив 4173 грн. Таким чином витрати на лікування ОСОБА_1 становлять 16692 грн. відповідно до п.24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того вказував, що на підставі ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з МТСБУ підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 202630 грн. 89 коп. в якості відшкодування за не отримані доходи пов`язані з тимчасовою втратою його працездатності: середньоденна заробітна плата становить 877,19 грн. ((11666,62+23421,08)/40) та період непрацездатності з 10.07.2019 по 15.06.20 року 231 робочий день.

Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь майнову шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 100 000 гривень; витрати на лікування в розмірі 16 692 гривні та відшкодування за не отримані доходи пов`язані з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 202 630 гривень 89 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , витрати на лікування в розмірі 16692, а також стягнуто відшкодування за не отримані доходи пов`язані з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 169071 (сто шістдесят дев`ять тисяч сімдесят одна) гривня 21 коп.

Додатковим рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2020 року стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 майнову шкоду за пошкодження його транспортного засобу в розмірі 100000 гривень

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями МТСБУ подало апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваних рішень, порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги на рішення суду від 14.09.2020 року, мотивує тим, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця аварії. Оскільки на підставі звіту було проведено ринкову вартість пошкодженого автомобіля, яка складає 565 978,56 гривень, то для визначення розміру регламентної виплати потрібно визначити утилізаційну вартість транспортного засобу «Мерседес», після дорожньо-транспортної пригоди

Вважає, що судом першої інстанції не враховано при винесенні оскаржуваного рішення норми спеціального законодавства при розрахунку розміру регламентної виплати та безпідставно стягнуто повну вартість транспортного засобу, а не як передбачено законодавством різницю між вартістю автомобіля до ДТП та вартості автомобіля після ДТП.

Також вказує, що позивачем не надано довідки про доходи, які було отримано під час перебування на лікарняному потерпілим від Фонду соціального страхування, а навпаки відповідно до наданих листків непрацездатності в графі «призначена допомога» з тимчасовою непрацездатністю в розмірі 100%, отже позивачем вже отримано кошти за тимчасову непрацездатність від фонду соціального страхування та роботодавця, а задовольняючи позов в цій частині суд безпідставно стягнув з відповідача подвійне відшкодування позивачу.

Просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2020 року та додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 року, який в частині призначення покарання, залишено без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28.01.2020 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. (а.с.14-16).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 09.07.2019 приблизно о 23:00 год. водій ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , реєстрації Республіка Литва, вчинив ДТП, у результаті якої потерпілим є ОСОБА_1 , водій автомобіля марки «Mercedes-Benz Е 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить останньому (а.с.10).

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АО/4002378, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована терміном до 16.07.2020 року (а.с.11).

З даних офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України, встановлених у вказаному вище кримінальному провадженні, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки марки «VolkswagenPassat», номерний знак НОМЕР_1 , реєстрації Республіка Литва, на момент вказаної ДТП не була застрахована. Згідно посвідчення № НОМЕР_4 ОСОБА_2 є учасником бойових дій, та, відповідно до статті 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зокрема, встановлено, що учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування шкоди від МТСБ України.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 13. 1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим законом.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно висновку експерта № 305-Р від 02.08.2020 року, ринкова вартість транспортного засобу марки Mercedes-Benz Е 200 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 08.07.2019 року могла становити 565 978 гривень 56 коп. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля 612597 гривень 11 коп., то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу, тобто вартість матеріального збитку завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля марки «Mercedes-Benz Е 200 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 ., станом на 09.07.2019 року могла становити 565978 гривень 56 коп.(а.с.13).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів зазначає, що для визначення розміру регламентованої виплати потрібно визначити утилізаційну вартість транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Е 200 CDI», після дорожньо-транспортної пригоди.

Задовольняючи позов і стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_1 майнову шкоду за пошкодження його транспортного засобу в розмірі 100000 гривень, судом першої інстанції не встановлено всіх обставин, що мали значення для правильного визначення розміру завданої позивачу шкоди, а саме, вартість залишків працездатних та ліквідних складових автомобіля, який зазнав ушкоджень. Зазначена обставина мала значення у зв`язку з тим, що власнику транспортного засобу, який вважається знищеним, відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди з вирахуванням отриманого власником такого транспортного засобу страхового відшкодування.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вартості залишків працездатних та ліквідних складових автомобіля, що має значення для визначення розміру завданої шкоди, невідшкодованої на час вирішення справи в суді.

Тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частиною 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про застосування до вказаних правовідносин норм спеціального законодавства щодо розрахунку розміру регламентної виплати, оскільки на підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог через недоведеність позивачем саме різниці між страховим відшкодуванням і розміром майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 року №369/11812/18 (провадження №61-22766ск19).

Щодо позовних вимог про стягнення відшкодування за неотримані доходи пов`язані з тимчасовою втратою працездатності, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не отримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством

(стаття 25 Закону).

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду завідувача акушерсько-гінекологічним відділенням КНП «Лисецька центральна районна лікарня» і період непрацездатності якого, згідно листків непрацездатності складає з 10.07.2019 року по 15.06.2020 року.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги про стягнення відшкодування за неотримані доходи, не врахував тієї обставини, що виплата соціальної допомоги по тимчасовій непрацездатності повинна враховуватись при вирішенні питання щодо відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у порядку статті 25 Закону, так як виплата вказаного виду соціальної допомоги працівнику компенсується заробіток (дохід), втрачений у період тимчасової непрацездатності.

Матеріали справи не містять відомостей про нараховані та виплачені лікарняні за період непрацездатності ОСОБА_1 , тому у суду відсутня можливість вирахувати та визначити розмір недоотриманого доходу за час втрати працездатності.

При цьому колегія суддів враховує те, що згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» та статтею 988 ЦК України страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності не може перевищувати розміру прямого збитку, тобто не покритого іншим видом страхування, якого зазнав страхувальник, а тому не може бути подвійного страхування. Позивач отримав соціальну допомогу по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У зв`язку із цим доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача подвійне відшкодування шкоди є обгрунтованими та узгоджуються із положеннями статей 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначається шкода, яка відшкодовується.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду в повному обсязі є безпідставними в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним кошти на лікування, оскільки такі витрати підтверджені належними доказами, а саме копіями квитанцій про придбання ОСОБА_1 медикаментів на лікування, згідно листка призначення, який знаходився на лікуванні у відділенні торакальної хірургії з 11.07.2019 року по 02.08.2019 року.

Крім того, в апеляційній скарзі відсутні будь-які обґрунтування щодо скасування рішення в частині стягнення коштів на лікування ОСОБА_1 , тому рішення суду першої інстанції в цій частині, слід залишити без змін .

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з Моторного (транспортного) бюро України на користь ОСОБА_1 , відшкодування за неотримані доходи пов`язані з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 169071 з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2020 року, також слід скасувати, та у задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позовні вимоги в результаті апеляційного перегляду задоволені частково та загальну суму 16692 гривні, що становить 5,84% від суми заявлених вимог (16692*100/285763).

За подання до суду апеляційної скарги Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило 4789,84 гривні, і з урахуванням задоволених вимог відшкодуванню позивачем на користь відповідача підлягає судовий збір в розмірі 4510 гривень 11 копійок.

Отже, з ОСОБА_1 користь Моторного (транспортного) страхового бюро України слід сягнутисудові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 4510 гривень 11 копійок.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2020 року в частині стягнення з Моторного (транспортного) бюро України (, вул. Горького,51 м. Київ 03680) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_6 , відшкодування за неотримані доходи пов`язані з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 169071 (сто шістдесят дев`ять тисяч сімдесят одна) гривня 21 копійка, скасувати.

Додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2020 року, скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині стягнення неотриманих доходів пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 169071 (сто шістдесят дев`ять тисяч сімдесят одна) гривня 21 копійка та майнової шкоди за пошкодження його транспортного засобу в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений ним судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4510 гривень 11 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови 19 лютого 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак