РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"08" лютого 2021 р. 145/1790/20

2/145/272/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

За адресою розташування квартири зареєстрована ОСОБА_3 , хоча фактично в даній квартирі ніхто не проживає.

Постійне місце проживання відповідачки зареєстроване за адресою розташування належної їй квартири за згодою колишнього власника квартири ОСОБА_4 .

Відповідачка в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з дня реєстрації. На даний час ОСОБА_3 проживає в Російській Федерації.

Вона має намір продати належну їй квартиру, однак реєстрація відповідачки за адресою розташування квартири насторожує потенційних покупців.

Так вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися майном, що належить їй на праві власності.

Оскільки відповідачка жодного дня в її квартирі не проживала, житлом (сервітутом) не користувалися протягом 8 років по даний час, вважає її такою, що втратила право на користування житлом в квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, припинилися обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, оскільки вона, як новий власник квартири, дозволу на проживання в її квартирі відповідачці не надавала.

Просить усунути перешкоди в користуванні належним їй житлом шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку (через оголошення). Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило.

Свідок ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_3 прописана в квартирі АДРЕСА_1 ще вісім років тому, однак за місцем реєстрації не жила, проживає у Російській Федерації.

Свідок ОСОБА_5 дала аналогічні показання.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Максименко Л.А. (а.с.7-8) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №62397419 від 30.06.2016 (а.с.9) ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради №06-33/1614 від 22.10.2020 (а.с.6) до складу сім`ї позивачки входить дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 22.10.2020 (а.с.12) відповідач ОСОБА_3 , 1991 р.н. зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , але з дня реєстрації не проживає.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-709цс16, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний Суд України дійшов висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_3 понад вісім років в належному позивачу житловому будинку не проживає, беручи до уваги те, що вона не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не бере участі у спільному побуті та враховуючи вищезазначену правову позицію ВСУ, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

ухвалив:

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні належним їй житлом шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 .

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 11.02.2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.