ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4906/21 Справа № 203/6594/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 12 лютого 2007 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», укладено з ОСОБА_2 договір №8/2007/980-К/1798-А на суму 59300,00 грн. для придбання транспортного засобу, зі сплатою за користування 20,49% річних, строком повернення коштів до 11 лютого 2012 року, забезпечений порукою співвідповідача ОСОБА_1 за договором від 12 лютого 2007 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість станом на 01 жовтня 2014 року загальною сумою 159158,45 грн., що складається з тіла кредиту -58270,58 грн., відсотків 73413,28 грн., пені 21544,60 грн., штрафу 5930,00 грн., та покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року позов задоволено та ухвалено стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №8/2007/980-К/1798-А від 12 лютого 2007 року станом на 01 жовтня 2014 року загальним розміром 159158,45 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 58270,58 грн., заборгованості за відсотками в сумі 73413,28 грн., заборгованості по пені в сумі 21 544,60 грн. та штрафу в сумі 5930,00 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог до неї відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 12 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №8/2007/980-К/1798-А, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.16-19), за умовами якого, що є обов`язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику ОСОБА_2 кошти в сумі 59300,00 грн. строком до 11 лютого 2012 року на придбання автотранспортного засобу автомобіля марки ВАЗ, моделі 21101, 2006 року випуску, днз НОМЕР_1 зі сплатою за користування коштами 20,49% річних (п.1.1 -1.4 договору).

За умовами цього договору відповідач ОСОБА_2 , одержавши від банку безготівкову оплату рахунку №00076/09-02 від 09 лютого 2007 року за договором купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ, модель 21101, 2006 року випуску, днз НОМЕР_1 , в сумі 59300,00 грн., що визнано відповідачем, зобов`язався використати кошти за цільовим призначенням, здійснювати повернення кредиту, сплату процентів у передбачені договором строки, здійснюючи таке повернення щомісячно не менш ніж 1603,20 грн., до 10 числа поточного місяця (п.2.1 2.2.4 договору).

Належне виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_2 зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, дострокового повернення кредиту було забезпечене, окрім, застави автомобіля марки ВАЗ, модель 21101, 2006 року випуску, днз НОМЕР_1 , за договором від 12 лютого 2007 року, а також неустойки, порукою співвідповідача ОСОБА_1 за договором від 12 лютого 2007 року, укладеним згідно ст.553 ЦК України, за умовами якого, співвідповідач зобов`язалася відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник у повному обсязі в тому числі з повернення основної суми боргу, сплати 20,49% річних,можливих штрафних санкцій (п.1.2, п.1.1 договору поруки) та у випадку невиконання ним зобов`язань за договором погасити усю суму заборгованості (п.2.1., 2.2. договору поруки).

Досудові вимоги ПАТ «КБ «Надра» про погашення заборгованості станом на 10 березня 2010 року, 06 травня 2010 року, 21 квітня 2011 року отримані боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується представленими відповідачем в оригіналах вимогами (а.с. 46, 48, 49-51) та визнано відповідачем у своїх запереченнях, наданих в судовому засіданні про те, що йому та його дружині ОСОБА_1 неодноразово з часу вилучення автомобіля надходили вимоги про погашення заборгованості, розмір якої постійно змінювався.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з наступного.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 останнього разу вніс платіж 24 травня 2011 року, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 1056 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обов`язку і строків виконання за графіком, у зв`язку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України.

Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 01 жовтня 2014 року склав 131683,86 грн., і позивач відповідно до ст. 1049 ЦК України набув право виконання зобов`язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку у зв`язку зі спливом передбаченого договором строку, а у співвідповідача ОСОБА_1 згідно ст.ст. 554, 555 ЦК України виник солідарний обов`язок з боржником сплатити позивачу вказану суму, тому на користь позивача підлягає стягненню солідарно з відповідачів 131683,86 грн., з яких заборгованість.

Згідно зі ст. 550 ЦК України та п.5.1 додаткової угоди відповідачі, за відсутності доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру неустойки у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобов`язані солідарно сплатити за час прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2014 року в межах річного строку позовної давності, що становить 21544,60 грн..

Крім того, з відповідачів підлягає стягненню і неустойка у вигляді штрафу, передбаченого п.5.2 додаткової угоди в розмірі 10% від суми кредиту за порушення умов п.п.4.3.1,4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10, які передбачають обов`язок позичальника суворо дотримуватись положень договору, сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п.3.3.2, 3.3.3, надавати на вимогу банку документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позичальника, надавати додаткове забезпечення виконання зобов`язань за договором, оскільки за розгляду справи судом встановлені порушення вказаних умов договору позичальником, у зв`язку з чим з нього та його поручителя підлягає стягнення сума штрафу в розмірі 5930,00 грн.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Так, статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент звернення банку з позовом) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 11 лютого 2012 року.

З позовними вимогами до відповідачів Банк звернувся лише 20 жовтня 2014 року, тобто з порушенням строку на звернення до суду із вимогою до поручителя.

Проте суд першої інстанції, на ці обставини справи уваги не звернув, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителя, а отже в цій частині рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_1 .

В решті рішення суду законне та обґрунтоване, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно вимогам ст.141 ЦПК України, з позивача ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2387,37 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 8/2007/980-К/1798-А від 12 лютого 2007 року станом на 01 жовтня 2014 року в розмірі 159158,45 грн. та судового збору.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2387,37 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко