КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/1269/2021 Головуючий суддя: Олійник В.І.
судді Київського апеляційного суду Олійника В.І.
09 червня 2021 року м. Київ
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року задоволено позовні вимоги.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 25 грудня 2006 року станом на 19 березня 2015 року у розмірі 34 362,20 доларів США та 32 791,65 грн. та за договором про надання споживчого кредиту від 27 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року у розмірі 29 365,59 доларів США та 26 587,81 грн. звернуто стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1999 року, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «УкрСиббанк» на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни від майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відстрочено виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа переглядалася неодноразово апеляційним судом, Вищим спеціалізованим судом України та Верховним Судом.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20 вересня 2017 року рішення апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2016 року було скасовано і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2015 року в частині задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано і ухвалено нове рішення в цій частині про задоволення цих позовних вимог.

В рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки на прилюдних торгах.

Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2017 року та додаткову постанову Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При тому, Верховний Суд виходив з наступних мотивів.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «УкрСиббанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 25 грудня 2006 року у розмірі 34 362,20 доларів США і 32 791 грн. 65 коп. пені та за договором про надання споживчого кредиту від 27 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року в розмірі 29 365,59 доларів США та 26587 грн. 81 коп. пені звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «УкрСиббанк» на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що банк 15 жовтня 2014 року направив відповідачам вимоги, у яких просив впродовж 32 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредитів від 26 грудня 2006 року та від 27грудня 2007 року, укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 , в повному обсязі разом зі сплатою процентів.

У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий висновок суду відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року №14-10цс 18.

Разом з тим, апеляційний суд, звертаючи стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 грудня 2006 року №0 станом на 19 березня 2015року) розмірі 34 362,20 доларів США, з яких: 30 535,42 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 3 862,78 доларів США - заборгованість за відсотками та 32 791,65 грн. - пеня, та за кредитним договором від 27 грудня 2007 року №1 у розмірі 29 365,59 доларів США, з яких: 25 316,41 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 4049,18 доларів США - заборгованість за відсотками та 26587,81 грн. - пеня, достовірно не з`ясував розміру заборгованості за кредитними договорами та не перевірив періоду за який вона нарахована, а також не встановив періоду нарахованих відповідачу процентів за користування кредитними коштами, оскільки після пред`явлення відповідачу досудової вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості (15 жовтня 2014 року) банк змінив строк виконання основного зобов`язання на 17 листопада 2014 року, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося.

Верховним судом зазначено, що крім того, колегія суддів в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року вже звертала увагу на те, що повідомлення банку про наміри застосування наслідків щодо сплати підвищених процентів до боржника не є результатом домовленості сторін кредитного договору, оскільки вказана умова не підписана обома сторонами договору та враховуючи те, що умовами кредитного договору від 25 грудня 2006 року (з урахуванням внесених до нього змін) не передбачено сплату боржником процентів за подвійною ставкою у разі порушення кредитної дисципліни, періодичне нарахування банком подвійної відсоткової ставки є безпідставним та не узгоджується з умовами кредитного договору.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного

вирішення справи, судом повністю не встановлено, тому Верховний Суд прийшов до висновку, що судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду справи стороною апелянта ОСОБА_1 неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи як у зв'язку із захворюванням, так і для мирного врегулювання спору та закриття кредиту на пільгових спеціальних умовах.

24 березня 2021 року ОСОБА_1 було подано клопотання про заміну позивача ПАТ «УкрСиббанка» на правонаступника - нового кредитора ОСОБА_1 за кредитними договорами з долученням договорів відступлення прав вимоги від банку до ТОВ «Просперіті Файнейшл» і від останнього до ОСОБА_1 ..

Представник ОСОБА_1 вважав відсутнім предмет спору та відсутньою іпотеку після розірвання договору іпотеки квартири від 11 березня 2021 року і просив закрити провадження у справі, так як ОСОБА_1 вже став не лише відповідачем, а й позивачем у даній справі.

АТ «УкрСиббанк» у своїх неодноразових клопотаннях про розгляд справи за відсутності його представника (т.4, а.с.216, 217, а.с.226) неодноразово наголошувало, що АТ «УкрСиббанк» 11 березня 2021 року здійснено відступлення прав вимоги за Договорами про надання споживчих кредитів №0 від 25 грудня 2006 року та №0 від 27 грудня 20007 року, укладеними між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк».

АТ «УкрСиббанк» в листах від 31 березня та від 12 квітня 2021 року зазначало, що іпотечні договори розірвано та стверджувало, що відступлення прав вимоги відбулося у звичайному процесі діяльності та у межах, визначених законом, і не призводить до жодної зміни обсягу прав та зобов`язань ОСОБА_1 .

У заяві від 25 травня 2021 року (т.5, а.с.1) представник АТ «УкрСиббанк» просила свою позовну заяву до відповідачів залишити без розгляду.

Проте, вже у своєму у клопотанні від 31 травня 2021 року (т.5, а.с.52, 53) представниця позивича - АТ «УкрСиббанк» від імені позивача вже заявила, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 не підтримують і просять залишити її без задоволення. В цьому ж клопотанні як і раніше, йдеться про те, АТ «УкрСиббанк» 11 березня 2021 року здійснено відступлення прав вимоги за Договорами про надання споживчих кредитів №0 від 25 грудня 2006 року та №0 від 27 грудня 20007 року, укладеними між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк»,іпотечні договори розірвано і відступлення прав вимоги відбулося у звичайному процесі діяльності та у межах, визначених законом, і не призводить до жодної зміни обсягу прав та зобов`язань ОСОБА_1 .

При тому, звертаю увагу на те, що незважаючи на суми боргу за кредитними договорами в 25316,41 доларів США та 30535,42 доларів США (т.4, а.с.148-150) відповідно до договору факторингу №11/03/12021 від 11 березня 2021 року між АТ «УкрСитббанк» та ТОВ «Просперіті Файнейшл» сума фінансування (п.2.1) за даним договором становить 24 017 грн. 29 коп. і як вбачається з договору відступлення права вимоги №11032021/01 від 11 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «Просперіті Файнейшл» та ОСОБА_1 (т.4, а.с.158-160) сторони домовилися (п.2.4), що ціна договору становить 28018 грн.

У зв`язку з тим, що АТ «УкрСиббанк» наполягає на повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 , що суперечить договорам відступлення прав вимог та невідповідністю сум за борговими зобов`язаннями, що випливають з кредитних договорів, судом було відмовлено у задоволенні клопотань про заміну позивача АТ «УкрСиббанк» на ОСОБА_1 і у закритті провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Вважаю таке рішення помилкою апеляційного суду.

При тому, у мотивувальній частині постанови від 09 червня 2021 року зазначено: «на час розгляду справи в апеляційному суді у АТ «УкрСиббанк» відсутнє право вимоги за кредитними договорами, що виключає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому позовні вимоги слід залишити без задоволення». Також, вже в наступних абзацах суд навівши зміст ч.1 ст.376 ЦПК України вже вважав, що «З урахуванням наведеного рішення суду від 18 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову».

Отже, мотивувальна частина рішення апеляційного суду є суперечливою.

В резолютивній частині рішення відмовлено в задоволенні позову, що не відповідає зазначеному в мотивувальній частині.

Разом з тим, АТ «УкрСиббанк» не заперечував проти залишення його позовних вимог без розгляду (т.5, а.с.1), але не відмовлявся від своїх позовних вимог.

Апеляційним судом всупереч позиції (ПАТ) АТ «УкрСиббанк» відмовлено йому у задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки апеляційним судом відмовлено у задоволенні клопотань про переуступку і закриття провадження у справі, зважаючи на те, що суми не погашені, і УкрСиббанк розраховує на всю суму погашення та не відмовляється від позовних вимог, вважаю не обгрунтованим і незаконним рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На виконання Постанови Верховного Суду вважаю необхідним після повторного перегляду справи Верховним судом відповідно мотивувавши викласти резолютивну частину постанови на час прийняття постанови 09 червня 2021 року таким чином:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 25 грудня 2006 року у розмірі 32 356, 81 доларів США, з яких 30 516, 04 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 1 840, 77 доларів США - заборгованість за відсотками та 4 396 грн. 70 коп. пені та за кредитним договором №0 від 27 грудня 2007 року у розмірі 27 811, 35 доларів США, з яких 25 308, 54 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 2 502, 81 доларів США заборгованість за відсотками і 4 093 гривні 62 копійки пені, звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у рівних частинах по 873 грн. 81 коп. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Головуючий суддя В.І. Олійник