справа №474/268/18
провадження №2-о/474/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.21року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді: Фасій В. В.

при секретарі: Багрін Н. А.

з участю:

заявниці ОСОБА_1

без участі:

заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту факту проживання однією сім`єю ,-

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи яку зазначила, що з 1996 року вона проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство і мала спільний побут. Після його смерті у листопаді 2017р. звернлася до нотаріуса для прийняття спадщини, як особа яка проживала з ним однією сім`єю на час відкриття спадщини, в чому їй було відмовлено через непідтвердження факту проживання спадкоємця однією сім`єю з спадкодавцем рішенням суду. А тому просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з 1996 року по 17.11.2017 року.

В судовому засідання заявниця підтримала заяву та просила її задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (вони ж за словами заявниці рідні брат та сестра спадкодавця) будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в порядку визначеному ст. ст. 7-10, 14 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, шляхом надання через головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області доручення про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій та в порядку визначеному ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, шляхом направлення повістки про виклик безпосередньо поштою рекомендованим поштовим відправленням, по їх зареєстрованому місцю проживання, в судове засідання не з`явилися, по причини неявки не повідомили, з заявами, клопотаннями на адресу суду не зверталися.

За ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання і не з`явилися, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Суд також зважає на практику ЄСПЛ щодо розгляду справи у відсутність нез`явившогося учасника судового процесу, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що узгоджується з висновками ЄСПЛ зробленими у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 р. відповідно до якого в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

З огляду на вищевикладене, те, що заінтересовані особи належним чином повідомлялися про час та місце судового засідання, шляхом направлення доручення про вчинення окремих процесуальних дій та вручення документів компетентному суду Російської Федерації за місцем їх проживання, те, що вони ж двічі компетентним судом Російської Федерації повідомлялися про перебування у Врадіївському районному суді вказаної справи, та двічі викликалися телефонограмою компетентного суду Російської Федерації для вчинення відповідних процесуальних дій у судове засідання у цьому ж суді, в яке не з`явилися без поважних причин, зважаючи на їх же неодноразове повідомлення Врадіївським районним судом про час та місце розгляду справи шляхом направлення безпосередньо поштою судової повістки та документів по справі по їх зареєстрованому місцю проживання, а також зважаючи на ту обставину, що вказані учасники будучи обізнаними про наявність у провадженні Врадіївського районного суду України цього цивільного провадження з розумним інтервалом часу самі не цікавились провадженням у справі, вважає можливим, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 2018р., провести розгляд справи у відсутність нез`явившихся заінтересованих осіб.

Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 15.10.1983 року. Згідно даних державного реєстру актів цивільного стану громадян відмітка про розірвання шлюбу в зазначеному актовому записі про шлюб відсутня (довідка вх.№1963 від 18.05.2021 року);

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (офіційний чоловік заявниці) помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05.01.2007р.);

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 );

За даними Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області та погосподарської книги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 1996 року по 17.11.2017р. проживали в громадянському шлюбі по АДРЕСА_1 , разом з ними проживали донька та онуки заявниці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Інші особи зі спадкодавцем зареєстровані не були та не проживали. ОСОБА_9 здійснювала поховання ОСОБА_4 (довідка №121 від 12.06.2018р., довідка №132 від 16.03.2018р., виписка з по господарської книги за 1996-2000рр. ст.90, акт обстеження матеріально-побутових умов від 28.03.2018р., показання заявника як свідка, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 );

16.03.2018р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі п.4.4. гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальної дії нотаріусами України», - не підтвердження факту проживання спадкоємця однією сім`єю з спадкодавцем рішенням суду (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії);

13.03.2018 р. на підставі заяви ОСОБА_1 за №130 заведено спадкову справу №39/2018 після смерті ОСОБА_4 . Інші особи з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталися, спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадщині чи вважаються такими що прийняли спадщини відповідно до ст. 1268 ЦПК України відсутні (спадкова справа №39/2018 від 13.03.2018р., довідка №121 від 12.06.2018р., довідка №132 від 16.03.2018р., виписка з по господарської книги за 1996-2000рр. ст.90, акт обстеження матеріально-побутових умов від 28.03.2018р., показання заявника як свідка, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 );

Доручення Врадіївського районного суду про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які являються рідними сестрою та братом спадкодавця ОСОБА_4 , компетентним судом Російської Федерації виконане не було з підстав того, що належним чином повідомлені заінтересовані особи (телефонограми) двічі в судове засідання до компетентного суду Російської Федерації не з`явилися (показання заявниці в якості свідка, доручення Врадіївського районного суду про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтвердження про вручення документа Корольовського міського суду Московської області, телефонограми від 19.10.2018р. та 13.11.2018р, протоколи судового засідання по цивільній справі Корольовського міського суду Московської області від 26.10.2018р. та від 22.11.2018р., листи ГТУ Мін`юста в Миколаївській області про хід виконання доручення);

При прийнятті рішення суд керується:

Статтею 1258 ЦК України, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За правилами статі 1263 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст. 1268 ЦК України).

За ст. 1269 цього кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України закріплює, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Отже, оцінивши надані заявницею докази, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 однією сім`єю .

Разом з тим, з довідки Врадіївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану вх.№1963 від 18.05.2021р. вбачається, що заявниця перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 15.10.1983 року, відмітка про розірвання шлюбу в актовий запис про шлюб не вносилася. При цьому чоловік заявниці ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цими обставинами суд вважає неможливим встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_4 з 1996р. по 05.01.2007 р.

За таких обставин заява підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за заявником ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту факту проживання однією сім`єю -задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) однією сім`єю з 6 січня 2007 року по 17 листопада 2017 року.

В іншій частині вимог (встановлення факту проживання однією сім`єю в період з 1996р. по 05.01.2007р.)- відмовити.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі проголошено 14.06.2021 р. о 12.00 год.

Суддя В.В.Фасій