Справа № 740/3229/20
Провадження № 2/740/134/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.

при секретарях Полторацької В.М., Філоненко О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ніжинської міської ради Чернігівської області - Ільющенка С.В.

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Ніжинської міської ради Чернігівської області про встановлення земельного сервітуту, третя особа без самостійних вимог - міськрайонне управління у Ніжинському районі та місті Ніжині Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1176 га, з кадастровим номером :01:011:0112. Проте він не має проходу та проїзду на зазначену земельну ділянку, оскільки вона фактично знаходиться серед інших земельних ділянок, не маючи власного виходу для проходу чи заїзду, тому він змушений, добираючись до власної земельної ділянки, яку використовує для городництва, проходити через суміжні земельні ділянки без передбаченого на те дозволу, що є неправильним. Єдиним законним шляхом вирішення вказаного питання, на думку позивача, є встановлення земельного сервітуту. Належна позивачу земельна ділянка межує з землями належними: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Ніжинській міській раді Чернігівської області по АДРЕСА_3 та землями, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 - по АДРЕСА_3 , а належать Ніжинській міській раді Чернігівської області. Межі земельного сервітуту передбачені в технічній документації із землеустрою, розробленої ПП «Портал СД» Позивачем вчинялись дії з досудового врегулювання спору з відповідачами по справі, але його вимоги були проігноровані та залишились без задоволення, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ніжинська міська рада Чернігівської області, фактично самоусунулась від вирішення вказаного питання.

Позивач просив встановити на свою користь безоплатний безстроковий земельний сервітут (07.01 для права проходу та проїзду на велосипеді), що розташований в АДРЕСА_4 площею 0,0037 га, в I кадастровій зоні, в північний частині міста, що має продовжувати конфігурацію, рельєф рівний, під`їздом до земельної ділянки служить АДРЕСА_3 . Опис меж по АДРЕСА_3 : А-Б: землі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 :01:011:0099); Б-В землі ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ); В-Г: землі ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ); Г-А: землі Ніжинської міської ради (АДРЕСА_3). Опис меж по АДРЕСА_2 : А-Б: землі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 :01:011:0099); Б-В: землі ОСОБА_1 , ОСОБА_9 :01:011:0112); В-Г: землі ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 )

Відповідачка ОСОБА_5 у своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що із встановленням сервітуту не погоджується. ОСОБА_1 не складав із нею договору про прохід через її ділянку і не звертався до неї із проектом. Не була проведена земельно-технічна експертиза, в результаті якої, можна знайти коротший і менш обтяжливий шлях до його ділянки. Встановлення сервітуту суперечить правам на земельну ділянку, становить перешкоду при приватизації в становленні меж, зменшить їх розміри. Встановлення сервітуту призведе до порушень добросусідства. ОСОБА_1 мав доступ до своєї ділянки через інкубаторну станцію, цим проходом користувався 40 років, тому повинен там відстоювати право сервітуту.

Відповідачка ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці відповідно до заявлених позивачем вимог частково буде унеможливлювати використання для її власних потреб. Зазначає, що потреба позивача вже була задоволена в інший спосіб до подачі вказаного позову до суду. Вважає, що позивачем не наведено підстав, аргументів чи обґрунтувань, чому сервітут повинен поширюватись на її земельну ділянку, а не на інші земельні ділянки інших користувачів (власників) земельних ділянок. Технічна документація ПП «Портал СД» виготовлена з порушенням вимог чинного законодавства України, межі земель з нею ніхто не узгоджував, інформація, вказана в пояснювальній записці є неправдивою.

Представник відповідача Ніжинської міської ради Чернігівської області Ільющенко С.В., у відзиві просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач не згодний із запропонованим у позовній заяві варіантом встановлення земельного сервітуту. На підставі заяви ОСОБА_1 від 21.07.2020 питання щодо встановлення земельного сервітуту за рахунок земельних ділянок в АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 було розглянуте на пленарному засіданні Ніжинської міської ради та прийнято рішення від 27.08.2020 №22-77/2020 «Про встановлення земельного сервітуту, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» про відмову ОСОБА_1 у встановленні особистого безстрокового та безоплатного земельного сервітуту шляхом укладення договору про встановлення земельного сервітуту між громадянином ОСОБА_1 та Ніжинською міською радою на земельну ділянку загальною площею 0, 0065 га за рахунок земель, що перебувають у користуванні громадянки ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 площею 0,0028 га та громадянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 площею 0,0037 га, для проходу та проїзду на велосипеді до земельної ділянки :011:0112, що перебуває у власності ОСОБА_1 , на підставі ст. 91, 98 Земельного кодексу України, ст.55 Закону України «Про землеустрій» (земельні ділянки, щодо яких ОСОБА_1 просить встановити сервітут, не сформовані). Зазначив, що встановлення в судовому порядку земельного сервітуту, що розташований в АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2 , проїздом до земельної ділянки служить АДРЕСА_3 , є неможливим. Крім того, посилається на те, що рішення Ніжинської міської ради від 27.08.2020 №22-77/2020 щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні сервітуту чинне, не скасоване в судового порядку, а тому підлягає обов`язковому виконанню. Вказав, що земельний сервітут може бути встановлений лише на сформованій земельній ділянці, а після внесення відомостей до Державного земельного кадастру сервітут підлягає державній реєстрації прав в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначив, що позивачем не надано докази того, що земельні ділянки, на які позивач просить встановити земельний сервітут, сформовані. Крім того, позивач не надав доказів звернення до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо укладення договору сервітуту в добровільному порядку.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.11.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.03.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що його викликали в інкубаторну станцію і повідомили, що не будуть пускати через свою землю, протягом року треба знайти сервітут для проходу. В цьому році інкубатор припинить йому доступ до своєї земельної ділянки. Зараз він потрапляє на земельну ділянку через інкубатор. Він звертався до земельної організації про встановлення сервітуту. Дана організація з`ясувала, де найменш обтяжливий сервітут. Після чого він звернувся до ОСОБА_3 . Спочатку вони погодились. Його сервітут проходить виключно по землі ОСОБА_3 . Сервітут, який планується, буде торкатися тільки землі ОСОБА_3 . Він пропонував їй землю навзаєм чи гроші, вона відмовилась. Через землю ОСОБА_10 він не може ходити, оскільки це обтяжливо для людей. Він просить надати йому прохід по тіньовій стороні, там, де менше росте насаджень. Зараз він ходить через ОСОБА_11 , але для неї це також обтяжливо. Відповідачка ОСОБА_6 на цій частині своїй земельній ділянці нічого не вирощує, він їй пропонував надати частину своєї ділянки, яка на сонячній стороні та більш сприятлива для вирощування городини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав, пояснив, що Земельний кодекс не визначає, що для встановлення земельного сервітуту треба документацію. Зазначив, що відзив Ніжинської міської ради не ґрунтується на нормах кодексу. Земельну ділянку відбирати не мають наміру, лише потрібен прохід та проїзд.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що на експертизі вони не були, їх не запрошували. Крім того, пояснила, що в разі встановлення сервітуту, позивач ОСОБА_1 буде зачіпати частини земельних ділянок, що належать їй та ОСОБА_6 .

Відповідачка ОСОБА_4 пояснила, що батьки позивача ходили все життя через землі інкубатора. У позивача 11 соток, у них по 4 сотки. Пояснила, що не хоче давати позивачу свою землю.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що землі позивача ОСОБА_1 межують із землями, що належать ОСОБА_12 . Вважає, що позивач міг би мати прохід через землю, яка належить одній людині, а не чотирьом господарям.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст.81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1176 га з кадастровим номером :01:011:0112, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно вiд 11.02.2014 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності від 11.02.2014.

Відповідно до рішення Ніжинської міської ради від 04.02.2021 №52-6/2021 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передано безоплатно у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:011:0144, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходиться житловий будинок який є їх власністю на підставі договору купівлі-продажу частини будинку р.№1-2450 від 15.07.1997, договору купівлі-продажу частини житлового будинку р.№2744 від 08.11.2008 та договору дарування частини житлового будинку р.№2844 від 21.11.2008. Спільна часткова власність ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (по 1/3).

17.09.2020 затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою АДРЕСА_2 , із зазначенням кадастрового №741040000:01:011:0144.

Згідно відповіді міськрайонного управління у Ніжинському районі та м. Ніжині ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 07.04.2021 №9-25-0.172-281/119-21, інформація про земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у користуванні ОСОБА_6 , відсутня.

Відповідно до пояснень директора Ніжинської інкубаторної станції за зверненням ОСОБА_1 вбачається, що з підстав зміни умов охорони та санітарних вимог інкубаторна станція більше не може задовольняти його ( ОСОБА_1 ) вимоги щодо проходу до своєї землі.

Суміжними із ОСОБА_1 землекористувачами та власниками є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Ніжинська міська рада Чернігівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Для забезпечення проходу до власної земельної ділянки позивач ОСОБА_1 просить встановити земельний сервітут за рахунок земель ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно із Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ОСОБА_1 , земельний сервітут має площу 0,0065 га та встановлюється за рахунок земель ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 площею 0.0028 га, та ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 площею 0.0037 га. Опис меж даного сервітуту також викладено в даній технічній документації.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Подібні положення містяться й у ст.321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України).

Згідно ст.401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ст.404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня

2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст.99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому, слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 листопада 2019 року у справі № 133/305/17-ц (провадження № 61-12458св19), від 27 травня 2020 року у справі №663/2893/16-ц (провадження № 61-18590св19).

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79, 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ч.1 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом достовірно встановлено, що земельна ділянка, належна позивачу, не містить проходу до неї, що унеможливлює прохід/проїзд до земельної ділянки позивача, без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

Під час розгляду справи сторони не заперечували факт, що у ОСОБА_1 відсутня можливість заїзду/заходу на належну йому земельну ділянку без використання земельних ділянок інших землекористувачів.

Суд враховує, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Звертаючись із вказаним позовом, позивач надав докази звернення до власників та користувачів інших земельних ділянок щодо яких, можливо встановити сервітут. Проте, враховуючи неприязні стосунки, що склалися між сторонами, відповідачі навіть під час розгляду справи заперечували право позивача на встановлення такого сервітуту.

Установлено, що рішенням Ніжинської міської ради від 27.08.2020 №22-77/2020 позивачу відмовлено у встановлені земельного сервітуту на земельну ділянку загальною площею 0, 0065 га за рахунок земель, що перебувають у користуванні громадянки ОСОБА_6 та громадянки ОСОБА_3 .

При цьому, доводи та заперечення відповідачів та їх представників щодо порушення встановленим сервітутом їх права власності/користування власними земельними ділянками, суд вважає такими, що не підлягають врахуванню при вирішенні спірного питання, так як відповідно до положень ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

З огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини та застосовані правові норми, суд дійшов висновку про відповідність заходу втручання держави в право власності фізичних осіб та територіальної громади міста Ніжина шляхом встановлення земельного сервітуту критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованій у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Втручання в право на мирне володіння відповідачем належною йому на праві власності земельною ділянкою відбувається з дотриманням справедливого балансу між інтересами позивача та відповідача.

Доводи відповідачів про те, що для заходу/заїзду на ділянку позивача останній має використовувати землі, що належні інкубаторній станції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, враховуючи заперечення керівництва станції щодо використання їх земельної ділянки ОСОБА_1 .

Не внесення інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку в користування, не є перешкодою для встановлення, у випадках передбачених законом, земельного сервітуту, тому доводи представника міської ради в цій частині не приймаються до уваги.

Є безґрунтовними і доводи відповідачів щодо порушення внаслідок встановлення земельного сервітуту їх (відповідачів) прав. Не надано і доказів, які б могли об`єктивно свідчити, що встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту, відносно частин земельних ділянок буде надмірно обтяжливим для відповідачів.

В свою чергу, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, відповідачі не спростували висновки технічної документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюватиметься право сервітуту ОСОБА_1 .

При цьому, є необґрунтованими та відповідно такими, що не приймаються судом до уваги, і доводи відповідачів про те, що проведена на замовлення позивача технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку поширюється право сервітуту, не дає відповіді про інші можливі варіанти влаштування позивачу проходу та проїзду через інші суміжні земельні ділянки, та що запропонований позивачем земельний сервітут буде найменш обтяжливим способом його встановлення, оскільки, заперечуючи щодо позовних вимог позивача, відповідачі під час розгляду справи не реалізували своє право на подання відповідного клопотання про проведення по справі відповідної судової експертизи.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, та вважає можливим встановити на користь позивача безоплатний земельний сервітут.

Керуючись ст. ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту - задовольнити.

Встановити на користь ОСОБА_1 безоплатний безстроковий земельний сервітут (07.01 для права проходу та проїзду на велосипеді), що розташований в АДРЕСА_5 - площею 0,0037 га, в I кадастровій зоні, в північний частині міста, що має продовжувати конфігурацію, рельєф рівний, під`їздом до земельної ділянки служить АДРЕСА_3 за описом меж по АДРЕСА_3 : А-Б: землі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 :01:011:0099), Б-В: землі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), В-Г: землі ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), Г-А: землі Ніжинської міської ради (АДРЕСА_3) та за описом меж по АДРЕСА_2 : А-Б: землі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 :01:011:0099), Б-В: землі ОСОБА_1 , ОСОБА_9 :01:011:0112), В-Г: землі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) Г-А: землі ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ) згідно із технічною документацією, складеною ПП «ПОРТАЛ СД».

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 .

Відповідачі:

ОСОБА_6 , РНОКПП не відомий, АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП не відомий, АДРЕСА_7 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_8

Ніжинська міська рада Чернігівської області, Чернігівська область, м. Ніжин, площа Івана Франка,1,

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст рішення буде складено

Повний текст судового рішення складений 24.06.2021

Суддя Т.О.Гагаріна