РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3211/20

15 лютого 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем з 29.11.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому з листопада 2020 року вони проживають окремо один від одного. Причиною припинення з відповідачем спільного проживання було те, що він неодноразово вчиняв по відношенню до неї психологічне насильство та принижував її. Зазначила, що на даний час вона ніде не працює та з 17.09.2020 року перебуває на обліку як безробітна в Костопільській районній філії Рівненського ОЦЗ. На утримання дитини постійно необхідні кошти, зокрема на продукти харчування, одяг, медичний догляд, які вона самостійно не в змозі забезпечити, в зв`язку з чим потребує допомоги відповідача. Відповідач інших осіб на утриманні немає, є фізично здоровим та працездатним, а тому зможе сплачувати аліменти на утримання сина на рівні 5000 грн., оскільки займається діяльністю у сфері будівництва та має щомісячний дохід у розмірі близько 30000 грн. Крім того, відповідач має у власності автомобіль марки «Fiat Doblo», д.н.з НОМЕР_1 , 2007 р. в. та два об`єкти нерухомого майна, а саме: будівлю гаража, площею 49,3 кв.м та 3-кімнатну квартиру, площею 74,3 кв.м.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 28.01.2021 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивач при зверненні до суду з даним позовом не надала жодного доказу того, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 отримує всі належні умови для його розвитку. Також позивач не надала жодної квитанції, розрахунок чи розрахунковий документ, який би підтвердив, що вона зі свого боку витрачає грошові кошти на утримання дитини саме в сумі 5000 грн. Ввважає позов необгрунтованим, оскільки позивачем не обгрунтовані підстави на які вона посилається та не надано доказів на підставі яких, на думку позивача, необхідно стягнути аліменти у заявленому розмірі. Крім того, просив суд врахувати його матеріальне становище, оскільки він немає постійної роботи та іншого доходу, окрім того, що отримує кошти працюючи на будівництві, на своєму утриманні має матір, яка є інвалідом та сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Зазначив, що стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 960 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не буде надто обтяжливим для нього, є обгрунтованим та таким, що співвідноситься із прожитковим мінімумом.

До початку судового розгляду справи, а саме 09.02.2021 року позивачем ОСОБА_1 на адресу суду було подано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що дійсно з жовтня 2020 року перебуває на обліку в Костопільському відділі Рівненського обласного центру зайнятості як безробітна та отримує допомогу по безробіттю. До цього часу вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. На даний час її єдиним джерелом доходу є допомога по безробіттю в сумі 2700 грн., за рахунок якого вона утримує себе та дитину. За період часу з листопада 2020 року по 05.02.2021 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, лише у грудні 2020 року за рекомендацією лікаря - невролога придбав ортопедичне взуття сину за 1500 грн. та на початку лютого 2021 року придбав зимову куртку вартістю 1200 грн. Відповідач працює як самозайнята особа вже тривалий час (більше 10 років), а його середній заробіток в місяць складає більше 30000 грн. Крім того, відповідач зробив ремонт у квартирі та придбав меблі на суму близько 10000 дол. США, а також у жовтні 2020 року за 22000 дол. США придбав квартиру та у 2016 році за 2000 дол. США - будівлю гаража, що вказує на те, що він є матеріально забезпеченою особою. Крім того, як вбачається з довідки виконавчої служби, долученої до відзиву, відповідач регулярно сплачує аліменти на іншу дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1940 грн. і заборгованості немає, що вказує на те, що він спроможний сплачувати аліменти і на другу дитину.

Стосовно доводів відповідача про те, що він матеріально утримує свою матір ОСОБА_5 , яка потребує постійного догляду, позивач зазначила, що у відповідача є рідна сестра ОСОБА_6 , яка також надає регулярно матеріальну допомогу своїй матері та періодично приїздить до неї в м. Костопіль для здійснення за нею догляду.

Враховуючи вищевикладене просила суд позов задовольнити в повному обсязі, оскільки визначений нею розмір аліментів у сумі 5000 грн. щомісячно є достатнім та справедливим по відношенню до всіх осіб, і перш за все для дитини.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 29.11.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 29.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 15.09.2017 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 записаний батьком.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №5400, виданою 09.12.2020 року КП «Костопільське будинкоуправління» та перебуває на повному її утриманні.

Позивач на сьогоднішній день ніде не працює та з 17.09.2020 року перебуває на обліку в Костопільській районній філії Рівненського ОЦЗ як безробітна, що підтверджується довідкою №502, виданою 08.12.2020 року Костопільською районною філією Рівненського ОЦЗ.

Відповідач проживає окремо від сім`ї, участі у вихованні сина не приймає, добровільно необхідних коштів на його утримання не надає, хоча є здоровою, працездатною особою, знаходиться в працездатному віці, має у власності нерухоме майно, транспортний засіб та має можливість надавати необхідні кошти на утримання сина.

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує стосовно стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак допускає їх стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі 960 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд приймає до уваги покликання відповідача на те, що він сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини від першого шлюбу, що підтверджується копією довідки №1006, виданої 22.01.2021 року Костопільським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Також суд приймає до уваги покликання відповідача на те, що він здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є інвалідом першої - Б групи та потребує постійного догляду, оскільки дана обставина підтверджена довідкою №4, виданою 29.01.2021 року головою ОСББ «Прибережне» Загребельним Б. М., копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №802792 від 22.01.2021 року, копією довідки медичної карти стаціонарного хворого №6114 від 23.09.2020 року.

Однак суд критично ставиться до покликання відповідача на те, що він утримує матеріально свою матір, оскільки наявність у матері відповідача ОСОБА_5 загального захворювання, відповідно до якого вона визнана інвалідом 1-ї Б групи не свідчить про те, що вона знаходиться на утриманні саме відповідача, оскільки відповідачем в підтвердження даного твердження не надано жодного доказу, який би беззастережно вказував на те, що ним здійснюються витрати на утримання матері.

Разом з тим, суд приймає до уваги долучені позивачем до матеріалів справи висновок про комплексну психолого - педагогічну оцінку розвитку дитини №ІРЦ-85379/2021/195573 від 02.02.2021 року, копію консультаційного висновку спеціаліста №74339 від 22.12.2020 року та копію консультативного висновку лікаря дитячого невролога від 19.12.2020 року, з яких вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 хворіє та має ряд діагнозів.

Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2021 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 1921 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 грн.

При визначенні розміру аліментів, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує інтереси та матеріальне становище дитини, на користь якої стягуються аліменти, її фізичний стан та стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов`язку обох батьків її утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 258, 259, 264, 265, 274, 278, 279, 430 ЦПК України, ст. ст. 141, 180-184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 16.01.2012 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_6 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня звернення до суду, а саме з 17 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_3 ), паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 16.01.2012 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_6 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ), ІПН: НОМЕР_4 .

Повне рішення складено

16 лютого 2021 року

СуддяЛ. А. Грипіч