УХВАЛА

про забезпечення позову

15 лютого 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, предметом якої є стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 10.11.2020 р. в розмірі 2840 євро, що за курсом Національного банку України складає 96276,00 грн.; пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором позикик від 10.11.2020 р. в сумі 1420,00 євро, що за офіційним курсом Національного банку України складає 48138.00 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 29.01.2021 року, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання щодо розгляду справи по суті на 26.03.2021 року.

02.02.2021 року канцелярією суду зареєстровано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, та у зв`язку з перебуванням головуючого у справі з 01.02.2021 року по 12.02.2021 року включно у відпустці, передано 15 лютого 2021 року.

ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 15.02.2021 року просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 та яке складається з: 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , 1/8 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . В обгрунтування заяви вказав, що ним подано позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позикик. Відповідачем допущено порушення строків сплати заборгованості за договором та процентів за користування нею, що він вважає невиконанням своїх обов`язків, визначених пп. 8.2.1-8.2.2. Вказує, що оскільки позичальником свої обов`язки, визначені п. 2 договору належним чином не виконано, останній фактично ухиляється від повернення грошових коштів отриманих ним в якості позики на умовах, визначених договором. Вказує, що за його даними, відповідач не має постійного сталого доходу, на який в порядку примусового виконання рішення можливо було б накласти стягнення. На його думку, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки є вагомі підстави вважати, що останній до прийняття рішення у справі, з метою уникнення від виконання своїх договірних зобов`язань в частині поверненнясуми займу може відчужити належне йому майно третім особам.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Розглядаючи надані ОСОБА_1 докази, судом встановлено, що існує спір між сторонами щодо повернення грошових коштів та процентів за договором позики.

Заявником не надано доказів вартості майна на яке просить накласти арешт, а тому, суд виходить з відомостей інтернет-ресурсів щодо середньої вартості квартир. Так, у середньому вартість двокімнатних квартир по АДРЕСА_3 складає 30 тис. доларів США, тобто 842697,00 грн., а двокімнатних квартир по АДРЕСА_4 - 27 тис. доларів США, тобто 752220,00 грн.

Оскільки, ціна позову є меншою ніж вартість частки квартири по АДРЕСА_4 та більшою ніж вартість частки квартири по АДРЕСА_3 , суд вважає достатнім накласти арешт на фактично належну відповідачу 1/2 частику квартири по АДРЕСА_4 , але в межах ціни позову.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Крім того, за ч. 4 ст. 156 ЦПК України у разі вжиття судом заходів забезпечення позову про стягнення грошової суми відповідач (інша особа) може за своєю ініціативою забезпечити позов шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вимог позивача або надання гарантії банку на таку суму.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 15 лютого 2021 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ), в межах ціни позову в сумі 144414,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус