ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» червня 2021 року

м. Харків

справа № 646/11355/15

провадження № 22ц/818/4147/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові, представниця заявника Яковенко Ю. В.

заінтересована особа - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року в складі судді Шелест І.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, боржник ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року у справі № 646/11355/15-ц задоволено позов Акціонерного товариства «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат.

Зазначив, що 02 вересня 2020 року у позивача звільнений головний спеціаліст служби по роботі з проблемними активами філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Харкові, який був відповідальною особою за супроводження виконавчих документів, у зв`язку з чим при проведенні інвентаризації справ встановлено відсутність виконавчих листів та відповідно сплив строк пред`явлення таких виконавчих листів до виконання.

Просив поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 646/2061/19.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що банком надані належні докази щодо наявності поважних причин для поновлення цього строку. Зазначив, що судом першої інстанції порушено строк розгляду даної заяви.

18 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому вказав, що банком не надано жодних поважних причин пропуску строку з 10 березня 2016 року до 10 березня 2019 року. Звільнення головного спеціаліста служби по роботі з проблемними активами у філії банку Августової М. В. 02 вересня 2020 року, яка була відповідальна за супроводження виконавчих листів, не є поважною причиною пропуску строку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Харкові до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівська взуттєва фабрика» про стягнення грошових коштів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (філія АТ «Укрексімбанк» в м Харкові) заборгованість за кредитним договором у розмірі 686 951,01 доларів США, пеню у розмірі - 6 577 492,72 грн, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Харкові до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівська взуттєва фабрика» залишено без задоволення, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України (філія АТ «Укрексімбанк» в м Харкові) судовий збір у розмірі 3654,00 грн (а.с.77 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року скасовано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в місті Харкові до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівська взуттєва фабрика» про стягнення грошових коштів та закрити провадження у справі в цій частині; роз`яснено Публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» в місті Харкові, що розгляд цього спору відноситься до юрисдикції господарського суду (а.с.143-147 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Харкові відхилено, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року - залишено без змін (а.с.150-152 том 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року залишено без змін (а.с.206-207 том 1).

У грудні 2020 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу виконавчих листів(а.с.2 том 2).

17 грудня 2020 року представником банку отримано два виконавчих листа по даній справі, про що свідчить відповідна розписка, що міститься на довідковому листві до справи (том 1).

Матеріали справи містять копію наказу № 141-к від 01 вересня 2020 року про звільнення ОСОБА_3 , головного спеціаліста служби по роботі з проблемними активами за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України, 02 вересня 2020 року (а.с.14 том 2).

Філією Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Харкові 02 вересня 2020 року складено акт перевірки матеріалів справи № 646/11355/15-ц, яким встановлено відсутність доказів отримання та пред`явлення до виконання філією Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові виконавчих листів на виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року у справі № 646/11355/15-ц (а.с.23 том 2).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається з усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке ухвалив суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини 2 цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (стаття 58 Конституції України).

У пункті 2 рішення Конституційного Суду України у справі N 1-7/99 від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, у пункті 3 вказаного рішення вказано, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Враховуючи, що Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року в пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), то має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року №1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Матеріали справи свідчать про те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором набрало законної сили 10 березня 2016 року, після перегляду справи судом апеляційної інстанції. Чинним на той час Законом України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчих листів було встановлено в один рік.

Разом з тим, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким строк пред`явлення виконавчого листа до виконання збільшено до трьох років.

Оскільки на день набрання чинності вказаним Законом річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, зазначений строк збільшився до трьох років, тобто до 10 березня 2019 року.

При цьому з заявою про видачу виконавчих листів Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові звернувся до суду першої інстанції лише 01 грудня 2020 року.

Із даною заявою до суду про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання банк звернувся поштою 22 грудня 2020 року.

Як на підставу для поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання банк посилався на те, що 02 вересня 2020 року у банку звільнений головний спеціаліст служби по роботі з проблемними активами філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Харкові, який був відповідальною особою за супроводження виконавчих документів, у зв`язку з чим при проведенні інвентаризації справ встановлено відсутність виконавчих листів та відповідно сплив строку пред`явлення таких виконавчих листів до виконання.

Проте, наведені банком обставини не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами та ці посилання не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Жодних поважних причин, що перешкоджали Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові протягом 4 років (2016-2020) звернутися до суду першої інстанції для отримання виконавчих листів, банком не зазначено та не надано належних і допустимих доказів на їх підтвердження.

Інших причин поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа банк в суді апеляційної інстанції не навів.

Банк, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами як при їх підготовці до подання на примусове виконання, так і при їх виконанні в органах державної виконавчої служби.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій.

В суді апеляційної інстанції представниця банку також не довела поважності причин для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Враховуючи, що будь-яких належних доказів на підтвердження вимог банку не надано, інших доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання не зазначено, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішувалось.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Харкові залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 23 червня 2021 року.