11.05.2021 Єдиний унікальний номер 205/3411/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/3411/2020
Номер провадження: 2/205/415/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, Акціонерне товариство КБ «Приватбанк», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, Акціонерне товариство КБ «Приватбанк», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.03.2003 року. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті відкрилась спадщина на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі Договору дарування, зареєстрованому у реєстрі за № 2-1465. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 02.03.2007 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за яким все належне йому майно він заповідав своєму синову, ОСОБА_1 .

Далі позивач зазначає, що у встановлений законодавством шестимісячний строк він, ОСОБА_1 , не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але вважає таким, що прийняв спадщину, оскільки за власні кошти організував поховання свого батька ОСОБА_2 та фактично вступив в управління спадковим майном, сплачує комунальні послуги та робить поточний ремонт будинку та мешкає фактично у вищевказаному будинку, що підтверджується довідкою.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що складається із літ. А-1 житловий будинок, літня кухня під літ. «Б», гаражу під літ. Г, споруд № 1-4,І.

Представник Дніпровської міської ради у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх заперечень посилався те, що, 1) звертаючись до суду з позовною заявою позивач не обґрунтовує чим саме було порушено, не визнано або оспорено його право на володіння спірним майном саме Дніпровською міською радою, та, 2) термін для прийняття спадщини після ОСОБА_2 сплинув ще 06.01.2016 року, і у позивача відсутні докази фактичного прийняття ним спадщини або вступ в управління його майном на час відкриття спадщини. У зв`язку з чим представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. В судове засідання, після оголошення перерви, позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.07.2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом було задоволено. Вирішено витребувати у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1) належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 02.11.2020 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: АТ КБ «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50).

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належало домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 09.04.1974 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 1-2036, зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу за № 2-31 (а.с. 6-7). Доказів наявності самочинного будівництва у складі вказаного нерухомого майна судом не здобуто.

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Дніпропетровського міського голови за № 882-р від 24.11.2015 року вулицю Ульянівську перейменовано на вулицю ОСОБА_3 .

Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 09 липня 2015 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 5380 (а.с 36).

Судом встановлено, що за своє життя ОСОБА_2 склав заповіт, який був посвідчений 02.03.2007 року за реєстровим № 1061 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. За змістом такого письмового розпорядження спадкодавця останній заповідав все своє майно позивачеві по справі ОСОБА_1 (а.с. 71 зворотній бік).

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_2 Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою 16 червня 2016 року була заведена спадкова справа № 552/2016 за претензією кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 64).

Із матеріалів справи вбачається, що 12.06.2018 року позивач звернувся до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_2 (а.с 70), однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропущеним ним строком для подачі заяви про прийняття спадщини, про що орган нотаріату ухвалив відповідну постанову (а.с. 72).

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008р., № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як зазначалось вище, позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця , однак відповідною постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 12.06.2018 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відтак суд доходить висновку про відсутність у позивача можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого його цивільне право підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом даної статті, до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов`язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця. Отже, з наведеної норми матеріального закону вбачається, що спадковим може бути тільки майно, яке перебувало у власності спадкодавця.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що право власності спадкодавця на нерухоме майно є саме тим правом, яке переходить спадкоємцеві в разі відкриття спадщини, однак до спадкоємця може перейти право тільки на те майно, яке належало спадкодавцеві на підставі діючого законодавства.

З урахуванням викладених обставин та вказаних вимог законодавства, суд доходить висновку, що оскільки право власності на зазначене вище нерухоме майно виникло у спадкодавця на підставі та в порядку матеріального закону, який був чинний на час набуття такого права, то таке майно входить до спадкової маси, що утворилась після смерті такого власника.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

В даному випадку, судом встановлено, що після смерті свого батька ОСОБА_2 його син ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем, і від прийняття такої спадщини не відмовився.

Такий висновок суду ґрунтується на: 1) змісті такого письмового доказу як довідки голови квартального комітету від 24.02.2020 року ОСОБА_4 , згідно змісту якої позивач мешкав у домоволодінні АДРЕСА_1 із 2001 рокута здійснював досвід за своїм хворим батьком (а.с.4); 2) показаннями допитаних під час розгляду справи свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 які надали суду аналогічні за своїм змістом пояснення згідно яких позивач з початку двохтисячних років мешкав у домоволодінні за вказаною адресою, доглядав свого важкохворого батька, здійснив його поховання після смерті, та забезпечив відповідний догляд за будинком; 3) квитанціями про сплату відповідних комунальних послуг за адресою . АДРЕСА_1 ; 4) квитанціями про сплату відповідних ритуальних послуг з поховання ОСОБА_2 .

Оцінка вказаних доказів у їх сукупності дозволяє суду констатувати наявну обставину того, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем з 2001 року та по день смерті останнього.

Оскільки позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, то така особа вважається такою, що прийняла спадщину у передбачений ч. 3 ст. 1268 ЦК України спосіб, без подання відповідної заяви органу нотаріату.

Таким чином, оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , речове право спадкодавця на вказане нерухоме майно набуто згідно з діючими нормативно-правовими актами на час набуття такого права, у складі такого майна відсутнє самочинне будівництво, і отримати в позасудовому порядку право власності на таке спадкове майно позивач не має можливості, суд доходить висновку про наявність законодавчо передбачених підстав для визнання за ОСОБА_1 , як спадкоємцем постійно, та на день смерті проживаючим разом із спадкодавцем, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1491 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, Акціонерне товариство КБ «Приватбанк», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 40 кв.м., що складається із літ. А-1 житловий будинок, літня кухня під літ. «Б», гаражу під літ. Г, споруд № 1-4,І.

3. Стягнути з Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75, ЄДРПОУ: 26510514) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 491 (одна тисяча чотириста дев`яносто одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан