БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/908/2021
Провадження № 2/497/448/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.21 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про припинення спільної сумісної власності та визнання часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на ці частки земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним уточненим позовом, яким просить припинити спільну сумісну часткову власність на земельну ділянку площею 0.0416га з кадастровим номером :02:004:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та визначити частки кожного з співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на земельну ділянку, а саме: за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право на 1 / 2 частку, та за ОСОБА_1 на 1 / 2 частку, а також просить визнати за нею право власності на її 1 / 2 частину вказаної земельної ділянки та за нею ж на другу половину цієї ж земельної ділянки у порядку спадкування як за спадкоємцем після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом майна її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що спірна земельна ділянка цілком була зареєстрована у спільну власність за нею та за її чоловіком спадкодавцем ОСОБА_2 без визначення кожному з них ідеальних часток земельної ділянки, а тепер, у зв`язку з тим, що неможливо скласти договір про визначення розміру часток і встановлення порядку володіння та користування спільним майном зазначеною земельною ділянкою, між нею та померлим чоловіком, на думку нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом на конкретні частки земельної ділянки неможливо. Тому вона змушена звернутися до суду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області надіслав суду заяву, що відповідач вимоги позову визнає, просить розглянути справу без участі її представника.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.16п.1ч.2,319,321 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а, відповідно до ст.346ч.11 ЦК України право власності припиняється в разі смерті.

Ч.1 ст. 368 ЦК України регламентовано, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

А ст.392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч.1 ст.1297 ЦК України регламентовано, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Крім того, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 05.11.2020р. Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а/ НОМЕР_2 , а.с.14), після його смерті відкрилася спадщина на його майно;

- згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2015р., інд.№ НОМЕР_3 та витягу за інд.№49229455 від 07.12.2015р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, - позивач ОСОБА_1 та її чоловік спадкодавець ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки площею 0,0416га з кадастровим номером :02:004:0174, вид спільної власності - спільна сумісна, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10);

- відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серії НОМЕР_4 , що видане Болградським РАЦС 25.04.1987р., а/з№43), позивач та спадкодавець ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною (а.с.15);

- вартість спірної земельної ділянки, згідно звіту з експертної грошової оцінки становить 24428грн. (а.с.16-22);

- згідно довідки Болградської міської ради від 17.11.2020р. за №3411, гр. ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав постійно за адресою: АДРЕСА_1 , - по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним проживала та була зареєстрована дружина - позивач ОСОБА_1 (спадк.спр.,а.с.4);

- постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 20.05.2021р., за № 247/02-31, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця її чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка площею 0,0416га була зареєстрована у спільну власність за позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_2 без визначення кожному з них ідеальних часток земельної ділянки; таким чином, у зв`язку з неможливістю, станом на теперішній час, скласти договір про визначення розміру часток і встановлення порядку володіння та користування спільним майном земельною ділянкою між вказаними особами, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на конкретні частки земельної ділянки неможливо (а.с.23);

- приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєва В.Б. надіслала суду 09.06.2021 за вих.№294/01-16 копію спадкової справи щодо майна спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем його майна, згідно матеріалів зазначеної спадкової справи є позивач ОСОБА_1 , яка вже на частину спадщини отримала свідоцтво про спадщину за заповітом 20.05.2021року за р.№412 (а.с.23), відомості про наявність інших спадкоємців відсутні;

- відповідно до заяви представника відповідача Болградської міської ради Одеської області, - відповідач вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Статтею 370 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може перебувати у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.3,4,5 ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, встановлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

В разі, якщо один зі співвласників земельної ділянки помер, то визначити його частку у праві спільної сумісної власності неможливо, адже відсутня можливість з`ясувати домовленість між співвласниками.

Проте, відповідно до статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно коментаря до цієї статті, ЦК вперше в історії вітчизняного законодавства визначив особливості правового регулювання спадкування частки у праві спільної сумісної власності.

За змістом ст.ст.355 та 368 ЦК України, правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Підставами встановлення правового режиму спільної сумісної власності можуть бути, зокрема, наступні юридичні факти: укладення шлюбу щодо майна, набутого під час шлюбу, за винятками, визначеними СК України (ч.3ст.368 ЦК України, глава 8 СК України); ведення спільної праці, в результаті якої майно набуте за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено письмовим договором (ч.4ст.368 ЦК України); передача майна у спільну сумісну власність наймача та членів його сім`ї в процесі приватизації державного житлового фонду (ст.8 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду").

Частка померлого учасника спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом. Якщо будь-хто зі спадкоємців одночасно виступає співвласником спільного майна, це не дає йому жодних переваг при спадкуванні. Водночас такий спадкоємець-співвласник при розподілі спадщини має переважне перед іншими спадкоємцями право на виділ його у натурі майна у межах його спадкової частки, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення (ч.2ст.1279 ЦК України).

Учасникові права спільної власності надається можливість заповідати свою частку до її визначення та виділення в натурі. Зазначене право повною мірою узгоджується з правом заповідача на свій розсуд визначати обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом (ст.1236 ЦК України). Якщо за життя такого заповідача буде здійснено виділ частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності, ч.2ст.370 ЦК України встановлює презумпцію рівності часток співвласників. Інший розмір часток може бути встановлений домовленістю між ними, законом або судовим рішенням. Оскільки склад спадщини згідно ст.1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця перейде частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент.

Особливості спадкування частки у спільній сумісній власності визначені також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до пункту 224 Інструкції нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Якщо у спільному майні подружжя правовстановлюючий документ на таке майно оформлений на того із подружжя, що є живим, нотаріус вимагає його (її) письмову згоду на виділ на ім`я померлого його частки в спільному майні.

3. Слід звернути увагу на певну некоректність формулювань ч.2ст.1226 ЦК та норми пункту 224 Інструкції. Так, за змістом цих норм учасник спільної сумісної власності має право заповідати свою частку до її визначення та виділу, а після смерті учасника спільної сумісної власності свідоцтво про право на спадщину видається лише після виділу або визначення частки померлого у спільному майні. Проте визначення частки та виділ її в натурі є різними за юридичними наслідками юридичними діями. Визначення частки передбачає встановлення ідеальної (арифметичної) частки у праві на спільне майно, в той час як виділ передбачає отримання учасником, який виділяється, певного майна із складу спільного у натурі та (або) грошової компенсації і тягне за собою припинення права спільної власності для того учасника, який виділився. Відтак, цілком зрозуміло, що заповідач має право розпорядитися своє часткою до її виділу, оскільки після здійснення виділу він перестає бути співвласником і розпоряджається майном вже не як часткою у спільному майні, а за правилами про розпорядження індивідуальною власністю. Так само недоцільно вести мову про необхідність виділу частки до видачі свідоцтва, оскільки виділ відбувається або на підставі договору, укладеного між усіма співвласниками, незалежно від того, чи є вони водночас спадкоємцями, або на підставі судового рішення (ст.ст.370,364 ЦК). Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки.

Таким чином, в разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не усі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону "Про нотаріат".

Разом з тим, видачі нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

08 серпня 2020 року набрав чинності ЗУ від 14.07.2020р. №775-IX «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» щодо усунення законодавчих колізій та прогалин», яким внесено зміни до Закону України «Про нотаріат» в частині удосконалення термінології та процедури вчинення нотаріальних дій тощо. Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) відтепер можна отримати не лише після смерті одного з подружжя, а й на підставі спільної заяви. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя, може отримати і колишня дружина/чоловік.

Нотаріус на підставі спільної письмової заяви подружжя видає одному або кожному з них свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, набутому ним за час шлюбу. Таке свідоцтво може бути видано кожному з подружжя під час перебування у шлюбі або після розірвання шлюбу. Свідоцтво про право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, земельну ділянку та інше нерухоме майно видається нотаріусом за місцем знаходженням такого майна.

В разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (а також у разі смерті другого з подружжя) видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.3.4 Листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 про практику розгляду цивільних справ про спадкування - в разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що спадкодавцю ОСОБА_2 належало 1 / 2 частина земельної ділянки загальною площею 0,0416га, тобто, 0,0208га кадастровий номер якої :02:004:0174,цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути здійснено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст.1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст.1216,1220,1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А, відповідно до ст.ст.1216,1220,1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що, оскільки нотаріусом відмовлено позивачці у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на частку, що належала спадкодавцю чоловіку позивачки, а також враховуючи, що право власності позивачки на 1 / 2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0416га з кадастровим номером :02:004:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - що витікає з її права на частку у спільній частковій власності подружжя, а також на 1 / 2 частину цієї ж земельної ділянки у порядку спадкування за законом на частку її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільній частковій власності подружжя, що також становить 1 / 2 частку, підтверджується вищезазначеними а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб судом не встановлено.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.1-5,9-13,15,16,20, 316-319, 321,328,355, 368, 370,392,1216-1218,1220-1223,1225,1226,1233-1236,1268,1270,1296 ЦК України, ст.ст.1,2, 12,13,76-84,89, 95, 247ч.2, 258-259,263-266,273,352,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити в повному обсязі позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про припинення спільної сумісної власності та визнання часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на ці частки земельної ділянки.

Припинити спільну сумісну часткову власність на земельну ділянку площею 0,0416га з кадастровим номером :02:004:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити частки кожного з співвласників у земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0174, площею 0,0416га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , пропорційно їх часткам у праві власності на земельну ділянку, а саме:

- за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право на 1 / 2 частку земельної ділянки площею 0,0416га з кадастровим номером :02:004:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- та за ОСОБА_1 право на 1 / 2 частку земельної ділянки площею 0,0416га з кадастровим номером :02:004:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0416га з кадастровим номером :02:004:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зі спільної часткової власності подружжя, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), у порядку спадкування, право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0416га з кадастровим номером :02:004:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту, після чого рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 22.06.2021 року.

Суддя А.В. Кравцова