Справа № 183/641/20
№ 2/183/564/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2021 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -
17 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог посилалася на те, що їй. на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу серії ВММ № 295353, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченко О.М., належить житловий будинок № 59, загальною площею 107,3 кв.м, житловою площею 57,3кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вона фактично перебувала у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому ОСОБА_2 був членом її сім`ї.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в спірному житловому будинку, але з січня 2018 року фактично не проживає без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, в приміщенні його особисті речі відсутні.
Позивач посилається на те, що реєстрація її колишнього співмешканця перешкоджає реалізації її права як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 03 червня 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, останній просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність, зокрема клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем та його представником письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу серії ВММ № 295353, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченко О.М., належить житловий будинок № 59, загальною площею 107,3 кв.м, житловою площею 57,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24862366 від 21 грудня 2009 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 8084522 від 17 грудня 2009 року.
Позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22 квітня 2009 року.
Судом встановлено, що в спірному житловому будинку зареєстрований колишній співмешканець позивача ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується випискою з погосподарської книги, довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 18 грудня 2019 року за № 9517 про склад сім`ї, довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 10 лютого 2020 року за вих. № 370 про реєстрацію місця проживання.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 був членом сім`ї позивача ОСОБА_1 .
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в спірному будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але з січня 2018 року не проживає, житловим приміщенням не користується, що підтверджується актом від 19 грудня 2019 року, складеним головою квартального комітету № 5 ОСОБА_4 в присутності жителів кварталу: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає в спірному житловому будинку понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади.
Враховуючи наведене, в зазначеній частині позовних вимог належить відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 , - відмовити.
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Суддя Д.І. Городецький