Справа № 638/6493/21
Провадження № 2/638/4133/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Державний нотаріус п`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Т.С. про стягнення Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, у вигляді недоотриманої пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на її користь Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 111809,70 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, після смерті якого позивач звернулась до державного нотаріуса з метою отримання частки у спільній сумісній власності пенсії. Після заведення спадкової справи №351п/2019 нотаріус видала свідоцтво про право власності, за яким позивачу належить Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме на грошові суми у вигляді недоотриманої пенсії на суму 223619,39 грн. Відповідач відмовив в нарахуванні недоотриманої пенсії, оскільки не надано свідоцтво про право на спадщину.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

31.05.20212 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано свідоцтва про право на спадщину, а свідоцтво про право власності не є підставою для виплати недоотриманої пенсії, оскільки не передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, представник відповідача не з`явився про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва № НОМЕР_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 27.07.1985 року зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (копія свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 ). Після смерті останнього зареєстровано спадкову справу №351п/2019. 15.01.2021 року державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво №13-1 про те, що пережившій дружині ОСОБА_3 - ОСОБА_2 належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, грошової суми у вигляді недоотриманої пенсії на суму 223619,39 грн. 26.02.2021 року представник відповідач відмовив позивачу у отриманні недоодержаної пенсії, оскільки свідоцтво про право власності, є лише документом, яким оформлюється відповідне право, а відтак підстави для виплати недоодержаної пенсії відсутні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, оскільки розмір недоотриманої пенсії за життя померлого ОСОБА_2 становить 223619,39 грн, позивачу, яка є дружиною померлого, на праві спільної сумісної власності належить 1/2 , що підтверджується нотаріальним свідоцтвом №13-1.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно п. 4 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 ЗУ «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 130/2319/17-ц (провадження № 61-17641св19) вказано, що: «статтями 34, 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя. Після смерті одно із подружжя, відкривається спадщини тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини. Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя. У разі, якщо майно, яке зареєстроване за спадкодавцем, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, той з подружжя, хто є живим, може подати заяву про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця. Неподання такої заяви не змінює правового режиму майна, яке входить до складу спадщини. Відповідно, заява одного із подружжя, хто є живим, про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця, підтверджує правовий статус майна померлого, як його особистого майна».

Згідно з підпунктом 4.21 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

Разом з тим, згідно з п.2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.10.2005 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Тобто, позивач має право на Ѕ пенсії померлого, що відповідає нормам закріпленим у ЦК України та СК України, Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте з вищезгаданим Порядком не узгоджується.

Суд зазначає, що статтею 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, де передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Суд вважає за необхідне врахувати принцип «належного урядування», закріплений у рішеннях Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України», від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу; у контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

Таким чином, відповідачем порушується законне право власності позивача на Ѕ частки спільного сумісного майна подружжя, що складається з грошової суми у вигляді недоотриманої пенсії, а відтак позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму сплаченого судового збору у дохід держави.

Керуючись ст. ст.1127.1261 ЦК України, ст.ст.60.61 СК України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83,95, 141, 263-264, 268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ), третя особа: Державний нотаріус п`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Т.С. (м.Харків, вул.Ярослава Мудрого, 28) про стягнення Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, у вигляді недоотриманої пенсії - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_2 Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 111809 (сто одинадцять тисяч вісімсот дев`ять) грн 70 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1118 (одна тисяча сто вісімнадцять) грн 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складений 22.06.2021 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин