Справа № 132/773/20
Провадження № 22-з/801/87/21
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 рокуСправа № 132/773/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач (заявник) ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Куцим Ростиславом Андійовичем, про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу,

в с т а н о в и в:

29 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії з позовом про стягнення заробітку при звільненні.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Куцим Р. А., задоволено частково: рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2020 року скасовано та постановлено нове про часткове задоволення позову. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 7 093 (сім тисяч дев`яносто три) гривні 53 копійки невиплаченої компенсації за невикористану відпустку при звільненні (сума зазначена з урахуванням того що з неї вже відраховано (сплачено) податки та обов`язкові платежі). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Акціонерне товариство «Українська залізниця») в дохід держави 468 (чотириста шістдесят вісім) гривень 33 копійки судового збору.

15 червня 2021 року за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Куций Р. А. подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи її тим, що був переконаний про наявність доказів про надання адвокатом професійної правничої допомоги в матеріалах справи. Лише ознайомившись з постановою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2021 року дізнався, що в матеріалах справи таких доказів немає. Тому заяви надає докази на підтвердження витрат на правову допомогу та просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7 567 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 448 грн.

Розглянувши справу в межах доводів заяви, колегія суддів прийшла до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви, в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, ухвалюючи додаткове рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України можливе в тому випадку, коли суд не вирішив питання про судові витрати.

Проте, як вбачається з Постанови Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2021 року апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України вирішив питання розподілу судових витрат. Судом вирішено в тому числі питання стягнення витрат на правничу допомогу та зазначено наступне:

«Позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу, проте в матеріалах справи наявні лише ордер та свідоцтво адвоката (а. с. 6, 7). Стороною позивача, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надано розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, подання яких є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В уточненій позовній заяві на а .с. 134 у додатку зазначено акт про виконані послуги та квитанцію про оплату гонорару, однак у матеріалах справи ці документи відсутні.

Статтею 137 ЦПК України, чітко передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг). Детальний опис робіт передбачає собою зазначення конкретних видів робіт, їх вартість та кількість витраченого часу на їх виконання.

За таких обставин підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката немає».

Отже апеляційний суд в постанові від 18 березня 2021 року вирішив питання про судові витрати, а доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення полягають у незгоді заявника з постановою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2021 року в частині відмови в стягненні витрат на правничу допомогу, що може бути підставою для звернення з касаційною скаргою.

Таким чином в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Куцим Р. А., про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст.182,133,137,141,270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Куцим Ростиславом Андійовичем, про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк