Справа № 404/708/20
Провадження №2/405/254/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В., Нетесі С.М.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Браверман В.О.

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №404/708/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом до відповідача ОСОБА_3 з позовом, в якому просив стягнути з останньої на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 554, 88 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 11 500 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.11.2019 року в м.Кропивницький по вул.Шевченка, 34, відповідач, керуючи транспортним засобом автомобілем AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виїзду з двору будинку, будучи неуважною, не дотрималася бокового інтервалу та здійснила зіткнення з належним йому (позивачу) транспортним засобом автомобілем Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначеними діями відповідач порушила вимоги п.п.2.3б, 13.1 ПДР. Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11.12.2019 року (справа №405/8509/19) ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Зазначив, що внаслідок ДТП належному йому (позивачу) автомобілю спричинені механічні пошкодження у вигляді деформації переднього правого крила на 50% з глибокою зміною геометрії, зміщення в проймі капоту та зміщення назад, а також пошкоджено лако-фарбне покриття (подряпини) лівої частини переднього бампера. Згідно рахунку-фактури №АК-00001572 від 22.11.2019 року вартість відновлювального ремонту складає 18 360 грн. (сума без ПДВ - 15 300 грн.). Відповідно до звіту №302 про оцінку вартості матеріального збитку від 25.11.2019 року вартість відновлювального ремонту становить 15 796, 93 грн. Вказав, що для визначення матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП, експерт застосував коефіцієнт зносу пошкодженого автомобіля - 0,7. Таким чином, вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 10 554,88 грн., яку він (позивач) просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Крім того, позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він (позивач) поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 11 500 грн., з яких 10 000 грн., - витрати на правову допомогу та 1 500 грн., витрати на проведення експертизи.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2020 року дану цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного, з повідомленням (викликом) в судове засідання сторін.

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представникадвокат Браверман В.О., повноваження якого підтверджуються ордером серії КР №119430 від 28.07.2020 року, в судовому засіданні підтримали позов з підстав, зазначених у ньому, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 , яке змінено на « ОСОБА_6 » на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши на обґрунтування заперечень, що вона (відповідач) свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає частково, так як позивач ОСОБА_1 , як інший учасник даної ДТТ також порушив ПДР , що спричинило дорожньо-транспортну пригоду. Вважає, що розмір матеріальної шкоди та збитки позивачем занадто завищені, так як з позивачем була попередня домовленість про ремонт його транспортного засобу на приватній СТО, яка була запропонована нею (відповідачем), та спеціалістом було оцінено вартість ремонтних робіт, що становить 6 000 грн., однак, в подальшому, позивач відмовився від проведення ремонту автомобіля в приватній СТО, яку нею було запропоновано.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, серед яких, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2 ст.16 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту.

Тлумачення вказаних процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Крім того, визначаючи розподіл тягаря доведення у даній цивільній справі, суд прийшов до переконання про необхідність застосування до спірних правовідносин правила частини 3 ст.12 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні наведеного правила необхідно враховувати також правило частини 6 ст.81 ЦПК України, згідно з яким доказування не може гуртуватися на припущеннях, і саме таке розуміння процесуального закону найбільшою мірою відповідатиме засадничим принципам цивільного процесу: принципам змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу.

Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності/відсутності підстав для стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у заявленому розмірі.

З огляду на зазначені положення процесуального Закону судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.11.2019 року о 10.30 год. в м. Кропивницький по вул.Шевченка, 34, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виїзду з двору будинку, будучи не уважною, не дотрималася бокового інтервалу та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим ОСОБА_7 порушила п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України.

Зазначені факти встановлені постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11.12.2019 року (справа № 405/8509/19), якою ОСОБА_4 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Постанова набрала законної сили 24.12.2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, порушення відповідачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, зокрема, п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11.12.2019 року, тому, з урахуванням положень ч.4 ст.82 ЦПК України, ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , з вини відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, з матеріалів зазначеної справи про адміністративне правопорушення (справа №405/8509/19), а саме: схеми місця ДТП, яка мала місце 22 листопада 2019 року, внаслідок ДТП транспортний засіб «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження у вигляді: деформації переднього лівого крила та пошкоджено лако-фарбне покриття; деформації переднього бамперу з лівої сторони та пошкоджено лако-фарбне покриття.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтвердила, що зазначена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно неї, та в подальшому, у зв`язку з реєстрацією шлюбу вона (відповідач) змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_6 ».

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб автомобіль «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2007 року випуску, належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.

Крім того, з метою встановлення розміру спричиненого матеріального збитку позивачем було проведено оцінку пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , про що суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_9 (сертифікат ФДМУ 1170/17 суб`єкта оціночної діяльності від 05.12.2017 року, терміном дії до 05.12.2020 року), 27.11.2019 року складено звіт № 302 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , завданого власнику колісного транспортного засобу.

Відповідно до зазначеного звіту №302, вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 10 554, 88 грн., при цьому, оцінювачем вартість матеріального збитку була розрахована як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, що становить 0, 7, та величини ВТВ, що становить 0, 00 грн.

Крім того, згідно з протоколом технічного огляду транспортного засобу від 25 листопада 2019 року (Додаток №3 до Звіту №302), суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_9 виявлено пошкодження транспортного засобу «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , пов`язані з подією, а саме: крило П ПР деформоване спереду на 50%, з глибокою зміною геометрії, зміщене в проймі капоту та зміщене назад (код Audatex 0742); бампер П пошкодження лако-фарбного покриття (подряпини) в лівій частині (код Audatex 0281), що є аналогічними пошкодженням, зазначеним у схемі місця ДТП від 22.11.2019 року, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначені обставини підтверджені даними звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 551/17 від 26 лютого 2017 року, складеного суб`єктом оціночної діяльностіОСОБА_9 , ремонтною калькуляцією №302 від 26.11.2019 року (Додаток №1), фототаблицями до звіту (Додаток №2).

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Згідно зі ст.ст. 7, 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини другої статті 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Крім того, механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092.

Відповідно до пункту 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (пункт 1.4 Методики).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Згідно з пунктом 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

Суд зауважує, що з наданих позивачем доказів судом встановлено факт пошкодження автомобіля позивача ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 22.11.2019 року; належність автомобіля позивачу; вина водія (відповідача) ОСОБА_2 в даній ДТП і відповідно в заподіянні шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльністю, пов`язаною з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4,якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідач ОСОБА_2 на момент ДТП, яка мала місце 22.11.2019 року, мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_5 , що вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 320411 від 22.11.2019 року, також вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим на відповідача також було складено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП серії ЕАК №1777674.

З огляду на зазначене, суд вважає, що розмір шкоди, завданої позивачеві, підтверджується наданим суду висновком суб`єкта оціночної діяльності, при цьому, суд також враховує, що відповідач при судовому розгляді справи не довела суду інший розмір прямого збитку чи фактичних витрат та не спростувала звіт № 302 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , завданого власнику колісного транспортного засобу, а так само розмір матеріального збитку, визначеного позивачем шляхом подання суду відповідних доказів.

Крім того, відповідачем не доведено факту невідповідності розміру збитку, визначеного наданим позивачем звітом, фактичному розміру збитку, не доведено факту неправильного визначення оцінювачем розміру витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, при цьому, суд створив відповідачу умови для реалізації його процесуальних прав та відповідно ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 10 554,88 грн. є доведеними, на підставі чого на користь позивача у зв`язку з пошкодженням внаслідок ДТП, яка мала місце 22.11.2019 року, транспортного засобу «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, наведені оцінювачем у Звіті № 302 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , завданого власнику колісного транспортного засобу від 27.11.2019 року, в розмірі 10 554 грн. 88 коп.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 заявлені судові витрати у справі, що становить 11 500 грн., з яких 10 000 грн. витрати на правничу допомогу та 1 500 грн. витрати на проведення експертизи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, судом відзначається наступне.

Відповідно до п. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом відзначається, що відповідно до ордеру серії КР № 026693 від 03.02.2020 року адвокат Браверман В.О. надає правову допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 117 від 21.01.2020 року.

Згідно з розрахунку оплати надання правничої допомоги адвокатом Браверманом В.О. по справі № 404/708/20, загальна вартість правової допомоги адвоката становить 11 710 грн. Проте, фактично сплачений фіксований гонорар 10 000 грн.

Додатковим договором № 1 до договору № 117 про надання правової допомоги від 21 січня 2020 року, гонорар за представництво клієнта в Ленінському районному суді м. Кіровограда у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за завдану шкоду внаслідок ДТП, становить 10 000 грн., які згідно напису адвоката Бравермана В.О. від 28.07.2020 року в додатковому договорі «станом на 28.07.2020 року клієнт виплатив адвокатові в повному обсязі».

Поряд з цим, судом відзначається, що, незважаючи на те, що представник позивача - адвокат Браверман В.О. в додатковому договорі № 1 до договору № 117 про надання правової допомоги від 21 січня 2020 року здійснив власноручний напис про виплату позивачем гонорару в повному обсязі, фактично не долучив до матеріалів справи документального підтвердження витрат на правову допомогу, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача судові витрати, понесені за проведення експертизи в розмірі 1 500 грн.

При цьому, разом з позовом позивач подав до суду договір № 302 на виконання експертної оцінки від 25.11.2019 року, згідно з яким суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_9 , що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 1170/1 ФДМ України від 05.12.2017 року, - (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) уклали договір про проведення незалежної оцінки вартості майна, зокрема, автотранспортного засобу марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Висновок про вартість майна - звіт № 302 про оцінку вартості матеріального збитку) від 27.11.2019 року суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_9 , складений на замовлення ОСОБА_1 , на підставі договору № 302 від 25.11.2019 року, укладеного між позивачем та суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_9 , відповідно до якого вартість робіт Виконавця встановлюється в межах договірних тарифів СОД ОСОБА_9 та складає 1 500 грн.

Позивачем ОСОБА_1 понесені витрати на проведення незалежної оцінки вартості майна, зокрем,а автотранспортного засобу марки «FordMondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , з метою визначення вартості матеріального збитку в сумі 1 500 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ВААВ № 492156 від 25.11.2019 року.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява N 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява N 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ст.42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Тим самим, для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі, та, оскільки, в межах спірних правовідносин замовлення експертної оцінки майна відбулося за ініціативою позивача ОСОБА_1 до звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відшкодування позивачу в якості судових витрат - витрат на підготовку експертного висновку .

Кр ім того, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення матеріальної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 554 (десять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова