Справа № 291/1065/19
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
( З А О Ч Н Е )
І м е н е м У к р а ї н и
04 червня 2021 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Підгорної А.М.,
розглянувши в судовому засіданні в смт.Ружині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір`я АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-
в с т а н о в и в:
Дану земельну ділянку вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначене стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 03.02.2015р. спадкодавець ОСОБА_2 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» ( надані -ТОВ «АСТ») договір оренди землі(надалі -Договір) , згідно якого передала вказаному товариству в оренду, тобто в строкове платне користування, вказану земельну ділянку строком на 10 років.
Право оренди на підставі вказаного договору оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 06.03.2015р., про що реєстраційною службою Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19885086 від 10.03.2015р. в даному реєстрі було внесено відповідний запис.
Вказане стверджується договором оренди землі та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
Оскільки пунктом 40 вищевказаного Договору було передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання даного Договору, позивачка, набувши право власності на належну спадкодавцю ОСОБА_2 земельну ділянку, очікувала від орендаря ТОВ «АСТ» виконання умов договору в частині сплати орендної плати, що передбачено п.п.9-11 Договору.
Так як, ТОВ «АСТ» систематично на протязі 3-х років не виплачував їй орендну плату після смерті ОСОБА_2 , з вказаних підстав вона звернулась до Ружинського районного суду Житомирської області із позовною заявою про розірвання даного Договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.
Однак, в процесі судового розгляду вказаного позову, отримавши 11.10.2019р. Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачка дізналась, що орендар ТОВ «АСТ» грубо порушило умови укладеного з орендодавцем ОСОБА_2 . Договору , зокрема не тільки п.п.9-11 Договору щодо своєчасної сплати орендної плати, а і п.п.1, 16-18, 28-31 Договору щодо предмета Договору, умов використання земельної ділянки та прав і обов`язків сторін Договору.
Так, зі змісту вказаних пунктів Договору вбачається, що орендар, тобто ТОВ «АСТ» приймає у орендодавця ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку у строкове платне користування для виробництва товарної продукції рослинництва; зобов`язується дотримуватись при використанні земельної ділянки правил та норм охорони навколишнього природного середовища та охорони земель, земельного законодавства України, зберігати родючість грунтів; використовувати земельну ділянку за призначенням тощо.
А орендодавець згідно умов вказаного Договору має право вимагати від орендаря, тобто ТОВ «АСТ», зокрема, використання земельної ділянки виключно за призначенням.
При цьому, ТОВ «АСТ» також порушило вимоги діючого законодавства України.
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, та просила суд їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, місце, дату розгляду справи. Представником ТОВ «Аграрні Системні Технології» подано відзив на позов.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне.
Право оренди на підставі вказаного договору оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 06.03.2015р. , про що державним реєстратором реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19885086 від 10.03.2015. в даному реєстрі було внесено відповідні записи (а.с.73).
Відповідно п. 30. зазначеного договору вбачається, що орендар, у тому числі, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
П. 31. Зазначеного договору оренди передбачено обов`язки орендаря, серед яких: приступати до використання земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди у встановленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі .
Вказане підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що підставою для виникнення іншого речового права на належну позивачу земельну ділянку є - Договір оренди від 03.02.2015р., укладений ОСОБА_2 з ТОВ «АСТ», Статут ТОВ «АСТ» та Статут ТОВ «Сузір`я АГРО», розподільчий баланс між ТОВ «АСТ» і ТОВ «Сузір`я АГРО» та інше, а не договір суборенди; в графі "вид іншого речового права" зазначено «право оренди земельної ділянки», а не «право суборенди».
Таким чином, оскільки належна позивачці земельна ділянка перебуває в користуванні ТОВ «Сузір`я АГРО» не на підставі договору суборенди, то положення ст..8 Закону України «Про оренду землі» не підлягають застосуванню.
Зазначені фактичні обставини справи підтверджуються наявними письмовими доказами.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності .
Згідно ст.2 вказаного Закону, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону, а договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації, що встановлено ч.5 ст.6 та ч.5 ст.8 цього Закону..
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельного Кодексу України та іншими законами України.
Виходячи із норм статей 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем і є підставою для розірвання договору оренди землі за ст.32 Закону України "Про оренду землі" так як являється істотним порушенням вимог закону і умов укладеного договору. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного суду України - викладеній в постанові від 21 березня 2018 року № 6-18цс14.
Відповідно до положень ст.783 ЦК України , наймодавець має беззаперечне право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без його дозволу передав річ в користування іншій особі, така передача права оренди землі взагалі є неможливою в силу норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі", передача права оренди землі прямо порушує вимоги частини 7 ст.93 Земельного кодексу України , згідно з якою право оренди земельної ділянки може відчужуватись, у тому числі продаватися на земельних торгах, передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки.
Разом з тим, наведена норма ст.93 ЗК України не встановлює самого механізму набуття права оренди у разі його відчуження, в тому числі і внесення до статутного капіталу.
Відповідно до ч. 5 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.
Згідно ст.25 Закону України "Про оренду землі", орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець відповідно до ч. 1 ст.24 вказаного Закону має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.
Таким чином, залучення третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем.
Згідно ст.8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.
З положень ст.8 вказаного Закону вбачається, що підставою для виникнення права суборенди є договір суборенди, який підлягає державній реєстрації.
Частиною 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , передбачено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до ст.4 вказаного Закону, державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для виникнення іншого речового права на земельну ділянку, належну позивачці, є Договір оренди від 03.02.2015р., укладений ОСОБА_2 з ТОВ «АСТ», Статут ТОВ «АСТ» та Статут ТОВ «Сузір`я АГРО», розподільчий баланс між ТОВ «АСТ» і ТОВ «Сузір`я АГРО» та інше, а не договір суборенди; в графі "вид іншого речового права" зазначено «право оренди земельної ділянки», а не «право суборенди».
Враховуючи, що ТОВ «АСТ» не використовує спірні земельні ділянки для здійснення своєї господарської діяльності, передало права та обов`язки за договором оренди іншим особам без згоди позивача - орендодавця, тобто незаконно, то є підстави для розірвання вищевказаного договору.
За правилами ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації ( злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Відповідно до ч.4 ст. 32 Закону України « Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Однак, судом встановлено, що внаслідок утворення ТОВ «Сузір`я Агро» шляхом виділу в ТОВ «АСТ» останнє не припинило свою діяльність, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. А тому ТОВ «АСТ» зобов`язане виконувати умови договору оренди землі, укладеного ним з ОСОБА_2 , використовуючи земельні ділянки за призначенням та сплачуючи орендну плату. Передача права оренди за цим договором ТОВ «Сузір`я Агро», з яким позивачка не перебуває у договірних правовідносинах, не узгоджується з вимогами законодавства.
Таким чином, передавши без згоди позивача належну їй на праві власності земельну ділянку в оренду (користування) іншій особі, ТОВ «АСТ» порушило її виключне право як власника земельної ділянки на розпорядження своєю власністю.
Крім того, статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Спір між сторонами, як вбачається з їхніх заяв по суті справи, стосується розірвання укладеного договору оренди землі з підстав неправомірності передачі без згоди орендодавця права оренди по укладеному з ТОВ «АСТ» договору оренди землі, іншому підприємству ТОВ «Сузір`я Агро» . З врахуванням вказаного, позовні вимоги про розірвання договору оренди землі, укладеного ОСОБА_2 з ТОВ «АСТ», право оренди по яких зареєстровано за ТОВ «Сузір`я Агро» підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст.4, 259, 265-268, 273 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір`я АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити повністю.
Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» ідентифікаційний код 03568089 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 понесені судові витрати в сумі 393,40грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір`я АГРО», ідентифікаційний код 42173172 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 понесені судові витрати в сумі 393,40грн.
Повне рішення по справі складено 11 червня 2021 року.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ;
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається за правилами, що діяли відповідно до ЦПК України в редакції чинній до 15.12.2017р.
Суддя О. В. Митюк.