Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Гальчинській А.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 серпня 2019 року вона, за попереднім погодженням з відповідачем ОСОБА_2 встановила за власні кошти залізобетонну огорожу для захисту прибудинкової території багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 від автомобілів сусідів з приватного сектору, які паркували свої автомобілі на прибудинковій території вказаного будинку.

19 серпня 2019 року до встановлення огорожі позивач та відповідач, в присутності інших осіб, в усній формі, узгодили суму коштів за огорожу, яка склала 8000,00 гривень, в тому числі за матеріали (залізобетонні стовпчики 18 штук, залізобетонні фігурні секції 15 штук) та за виконану роботу (проведення замірів, доставка автомашиною матеріалів, копання ям під стовпчики, встановлення секцій).Також ними була узгоджена сума, яку відповідач повинен був компенсувати позивачці після завершення робіт, а саме 1/2 (половину) вартості від загальної суми, що складає - 4 тис. грн, а також терміни сплати.

24.08.2019 огорожу було встановлено, а позивачкою було сплачено підряднику 8 тис. грн. Однак, до сьогодні позивачу не повернена обумовлена половина витрачених коштів на залізобетонну огорожу. Позивачка у своєму позові просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 4379,66 грн та судовий збір в сумі 840,80 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ніяких домовленостей у нього з позивачкою щодо встановлення паркану та сплати його вартості не було.

На підставі клопотання позивачки ОСОБА_1 , яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки та відповідача. Відомості щодо згоди відповідача на встановлення огорожі та оплати її вартості їй не відомі. Під час будь-якої розмови між позивачкою та відповідачем з приводу паркану присутньою не була.

Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією письмової вимоги від 12.11.2020 ОСОБА_1 направила на адресу ОСОБА_2 вимогу, в якій просить компенсувати їй половину фінансових витрат, понесених нею при виконанні роботи з встановлення залізобетонної огорожі в розмірі 4 тис. грн. Просила компенсувати зазначену суму протягом 10 календарних днів.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної шкоди позивачу, яку на її думку їй завдав відповідач, внаслідок невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка наполягає на тому, що вона за усною домовленістю з відповідачем встановила за власні кошти у розмірі 8 тис. грн. залізобетонну огорожу на прибудинковій території будинку, а відповідач зобов`язувався їй повернути половину вартості установки цієї огорожі, тобто 4 тис. грн.

В якості доказів на підтвердження обставин викладених у позові позивачка надала суду фотокартки з зображенням залізобетонної огорожі та письмову вимогу до відповідача про повернення їй коштів. Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивачки свідок ОСОБА_3 не підтвердила факту усної домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення огорожі та понесення витрат на її установку. Відповідачем вказані обставини не визнаються.

Інших доказів, які свідчать про зобов`язання відповідача повернути позивачці половину витрачених на залізобетонну огорожу коштів, позивачкою суду не надано.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог, не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивачка - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Д. В. Петров